Справа № 404/3891/17
Суддя: Панфілова А. В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/3891/17
Номер провадження 2-а/404/427/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді- Панфіловій А.В.

при секретарі Мосійчук А. Г.

розглянувши в судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кропивницького об»єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов»язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить визнати протиправними дії Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо не проведення перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1, щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2016 року та січень 2017 року на підставі заяви від 09.12.2016 року та довідки ТУДСА України в Кіровоградській області № 1063 від 06.12.2016 року та зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного Фонду України Кіровоградської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2016 року та січень 2017 року в розмірі 89% від заробітної плати судді на підставі довідки ТУДСА України в Кіровоградській області № 1063 від 06.12.2016 року без обмеження граничного розміру, а також виплатити заборгованість за грудень 2016 року та січень 2017 року з урахуванням раніше проведених виплат; стягнути судовий збір в розмірі 640 грн.

На обґрунтування вимог зазначає, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного Фонду України Кіровоградської області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

В грудні 2016 року звернулася із заявою до відповідача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 грудня 2016 року, у зв'язку з підвищенням судової винагороди працюючим суддям. Листом в задоволенні заяви було відмовлено, в зв'язку з недоцільністю проведення перерахунку.

Вважає таку відмову незаконною.

Зазначила, що згідно з частиною 5 статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-УІ від 07.07.2010 року, чинної на час її звільнення у відставку, за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Аналогічну норму містить частина 5 статті 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-УШ від 02.06.2016 року, який набрав чинності 30.09.2016 року.

Станом на дату призначення їй щомісячного довічного грошового утримання діяла норма частини 3 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-УІ (у редакції Закону України №1166-УШ від 27.03.2014 року), яка з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, яке має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень Законів України, передбачала, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 70 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена правова норма, яка регулює порядок виплати щомісячного довічного грошового "утримання судді у відставці, встановлює співвідношення та залежність його розміру від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Відтак, у разі зміни (у напрямі збільшення) суддівської винагороди, у судді, який вийшов у відставку, з'являється право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, в той час як у пенсійного органу - обов'язок здійснити відповідний перерахунок.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 24 березня 2015 року (справа №21-584а14), від 17 березня 2015 року (справи №21-371а14, №21-429а14), від 9 червня 2015 року (справа №21-472а15), які в силу частини 1 статті 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини 4 статті 142 чинного Закону України "Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 року у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З 1 грудня 2016 року у зв'язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати

відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" збільшився

розмір складових суддівської винагороди: посадового окладу та доплат, а відтак у вважає, що в неї

виникло право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового

утримання.

За змістом частин 4, 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

За її заявою рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з грудня 2016 року, відповідачем прийнято не було.

Перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку зі збільшенням суддівської винагороди на підставі довідки ТУДСА України в Кіровоградській області №1063 від 06.12.2016 року здійснено відповідачем лише у лютому 2017 року.

Відтак, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача у грудні 2016 року та січні 2017 року позивач отримала щомісячне довічне грошове утримання у меншому розмірі, ніж передбачено законом, тому просить задовольнити позов.

В судове засідання від позивача надано заяву про підтримання адміністративного позову повністю ( а.с. 29).

Відповідачем позов не визнано, в запереченнях зазначено, що до 30.09.2016 р. діяв Закон України «Про судоустрій і статус, суддів» №2453 від 07.07.2010 р, який визначав право суддів на призначення щомісячного довічного грошового утримання. Статтею 141 зазначеного закону було визначено, що умови та порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, рішенням Конституційного суду України від 08.06.2016 р. №4-рп/2016 визнано неконституційними деякі положення Закону 2453 та вказано на порядок виконання цього рішення, зокрема, стосовно призначення щомісячного довічного грошового утримання без обмеження граничним розміром, здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 р. №4-рп/2016 стосувалось виключно Закону 2453.

З 30.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус судів» №1402 від 02.06.2016р.

Згідно п. 4 статті 142 Закону 1402 у разі зміни розміру складових суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, згідно статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» тимчасово, у період з 1 січня 2016 р по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір, зокрема, щомісячного довічного грошового утримання, призначеного (перерахованого) відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати 10740 гривень .

Рішення Конституційного суду №3-рп/2013, яким визнано неконституційною статтю 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-УІ, стосувалось виключно Закону 2453.

Враховуючи те, що з 30.09.2016 р. щомісячне довічне грошове утримання перераховується у відповідності до Закону 1402, максимальний розмір перерахованого щомісячного грошового утримання не може перевищувати 10740грн.

В зв»язку з чим дії управління по повідомленню позивача, про не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання , так як це до зменшення суми виплати, в якій виплачувалося до цього є правомірним.

Підтвердженням правомірності дій управління є норми п. 25 ХII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про судоустрій суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 31, ст. 545).

Після набрання чинності Законом України «Про вищу раду правосуддя» з 05.01.2017 року законодавцем внесено зміни до п. 25 Право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом", та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за: результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №Т ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років , розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

В зв»язку з зазначеним просить відмовити в задоволенні даного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 89 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до положень частини третьої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року N 2453-VІ до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VІІІ, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року N 192-VІІІ та рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016.

З 01 грудня 2016 року збільшився розмір заробітної плати працюючого судді, в результаті ТУДСА України в Кіровоградській області 06.12.2016 року ОСОБА_1 було видано довідку №1063 про те, що її заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 01.12.2016 року становить 26400грн.( а.с. 13).

Позивач 09.12.2016 року звернулася із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання, у зв'язку із підвищенням мінімальної заробітної плати до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Кіровоградської області та отримала лист про відмову у такому перерахунку( а.с. 7).

Проте, суд приходить до висновку, що відповідач діяв протиправно, оскільки листом від 14 грудня 2016 року безпідставно порушив та обмежив право позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, тобто відповідач діяв не на підставі, а поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та законам України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 126 Основного Закону України закріплено положення, згідно з яким незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у частині першійстатті 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання.

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Гарантії незалежності суддів закріплені, зокрема, у ч. 5 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Призначення та нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться відповідно до вимог ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у зв'язку зі зміною з 01 грудня 2016 року розміру суддівської винагороди, до відповідача було подано заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, разом з якою було надано довідку ТУДСА України Кіровоградської області № 1063 від 06 грудня 2016 року про заробітну плату.

Згідно з вказаною довідкою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці, склала 26400 грн., а тому саме з урахуванням даної суми відповідач зобов'язаний здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

При цьому , суд зазначає, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить жодних обмежень щодо максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, яке перераховується.

Доводи відповідача про те, що максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання, призначеного (перерахованого) відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не може перевищувати 10740,00 грн., оскільки рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013, яким визнано неконституційною вказану норму закону в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів», стосувалося виключно вказаного Закону № 2453-VI від 07.07.2010, який втратив чинність, суд знаходить необґрунтованими, з огляду на наступне.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI.

Згідно з пунктом 6.1 вказаного рішення, вирішуючи питання щодо конституційності оспорюваних положень стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів у відставці (третє речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, стаття 2 Закону № 3668), Конституційний Суд України виходив з того, що у рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що‚ залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям.

Таким чином, однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать ч.1 ст. 126 Основного Закону України, що свідчить про необґрунтованість посилань відповідача на поширення висновків рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2013 від 03.06.2013 лише на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI.

Таким чином, вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, на користь позивача суд присуджує з Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору в розмірі - 640 грн., понесених при подачі позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 11, 17, 18, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кропивницького об»єднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання дій протиправними та зобов»язання до вчинення дій, задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо не проведення перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2016 року та січень 2017 року на підставі заяви від 09.12.2016 року та довідки ТУДСА України в Кіровоградській області № 1063 від 06.12.2016 року.

Зобов'язати Кропивницьке об'єднане управління Пенсійного Фонду України Кіровоградської області здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за грудень 2016 року та січень 2017 року в розмірі 89% від заробітної плати судді на підставі довідки ТУДСА України в Кіровоградській області № 1063 від 06.12.2016 року без обмеження граничного розміру, а також виплатити заборгованість за грудень 2016 року та січень 2017 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі - 640,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда А. В. Панфілова