Справа № 159/771/17
Суддя: Панасюк С. Л.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/771/17
Провадження № 2-а/159/125/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Панасюка С.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Ковелі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ковельської міської ради, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Підприємства теплових мереж "Ковельтепло", про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області про зобов'язання вчинити дії.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2. Послуги з теплопостачання у вказаних будинках надаються Підприємством теплових мереж "Ковельтепло". Тривалий час якість цих послуг позивача не влаштовувала, а тому, щоб забезпечити належні умови проживання в квартирах, позивач вирішила відмовитись від послуг третьої особи і облаштувати автономну систему опалення в своїх квартирах. Оскільки неодноразові звернення до відповідача про надання дозволу на облаштування квартири автономною системою теплопостачання безпідставно не були задоволені, позивач в порядку самозахисту порушених прав змушена була самовільно облаштувати квартиру автономною системою теплопостачання, а тому в 2011 році відключила квартири від мереж централізованого теплопостачання та повідомила про це третю особу.

Позивач стверджує, що після відключення квартири від централізованого теплопостачання, якість теплопостачання сусідніх квартир не погіршилась, скарг від сусідів не поступало. Факт відключення квартири від мережі централізованого опалення підтверджується актами від 07.02.2017 року, складеними комісією з представників третьої особи.

09.02.2017 року та 10.02.2017 року позивач звернулась до відповідача з заявами про надання формального дозволу на відключення квартир від мережі централізованого опалення, однак, її заяви не були розглянуті відповідачем по суті.

Бездіяльність відповідача вважає незаконною, такою, що порушує її права та законні інтереси в сфері публічно-правових відносин, в зв'язку з чим вимушена звернутись до суду з відповідним адміністративним позовом.

Позивач просила суд зобов'язати відповідача надати їй дозвіл на відключення квартир від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання та облаштування автономної системи теплопостачання.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання в якому просить справу розглядати у відсутності представника відповідача, за наявними у справі доказами.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ПТМ "Ковельтепло", в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, будь-яких заперечень від нього не надходило.

Суд, зважаючи на викладене вище, прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, та, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та з'ясувавши обставини справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивачу належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28.09.1995 року, виданого згідно розпорядження від 28.09.1995 року № 21 Відділу житлово-комунального господарства та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7270372 від 22.12.2004 року.

Квартири відключені від централізованої системи опалення та облаштовані газовим опаленням. Ця обставина підтверджується актами від 07.02.2017 року, складеними комісією з представників третьої особи, не оспорюється та визнається сторонами.

Позивач звернувся до відповідача із заявами від 09.02.2017 року та 10.02.2017 року про надання формального дозволу на відключення її квартир від мереж централізованого опалення, однак, її заяви не були розглянуті відповідачем по суті.

Викладені обставини підтверджуються наявним в матеріалах справи листом відповідача.

Як вбачається з листа, позивачу було відмовлено у його проханні на підставі п.2.1 «Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (з наступними змінами).

Згідно ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст.23 Конституції України, кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов'язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Статтею 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідач, відмовляючи позивачу у дозволі на відключення житлового приміщення від централізованої системи опалення, вказав лише на п.2.1 «Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (з наступними змінами) (далі - Порядок).

Зазначений Порядок справді містить зазначену вище підставу для відмови у відключенні від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Але це не означає, що для такої відмови цю підставу достатньо буде дослівно переписати з акту без будь-якого обґрунтування.

Згідно п.2.1 Порядку, для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Відповідно до вимог ч.1, 2, ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Воля власника щодо реалізації влади над річчю, в тому числі і над нерухомою, виражається у володінні, користуванні і розпорядженні нею.

Своє право на річ власник здійснює завжди за своєю волею та за своїм власним інтересом. Незважаючи на передбачене цивільним законодавством право власника вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном, відповідач обмежує таке право шляхом заборони власнику відокремленого приміщення вибирати спосіб опалення нежитлового приміщення, пов'язуючи такий вибір із волею власників інших окремих житлових приміщень багатоквартирного будинку. В такому випадку воля власника розпоряджатися приміщенням на свій розсуд обмежується бажанням або небажанням інших власників в такий самий спосіб обігрівати приміщення.

Реалізація ж права власності на квартиру охоплює і право обирати спосіб її опалення та гарячого водопостачання: з допомогою централізованої чи індивідуальної мережі. Позивач має право вільно, без надмірного втручання держави та органів місцевого самоврядування, влаштовувати своє життя, зокрема, забезпечувати належну і достатню якість свого житла і умов проживання у ньому.

У відповідності до ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачу захист його прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції до їх потреб і гарантує придбання або одержання продукції іншим законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності.

Як вбачається зі змісту ст.26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника, споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно ст.24 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це неможливо за існуючими технічними умовами.

Відповідно до п.24 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630 від 21 липня 2005 року, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із викладеного судом встановлено, що відповідач, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на відключення належних їй квартир від мережі централізованого опалення та влаштування нею у вказаному приміщенні індивідуального (автономного) опалення, порушив її права як власника зазначеного житлового приміщення та як споживача отриманих послуг, тобто діяв неправомірно.

При цьому суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на внесені зміни до Наказу Міністерства житлово-комунального господарства України, якими заборонено відключення від мережі центрального опалення окремої квартири, а допускає відключення будинку в цілому.

Так, у відповідності Наказом Міністерства житлово-комунального господарства № 169 від 06 листопада 2007 року до Наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 року № 4 внесені зміни, якими виключено право споживача послуг окремого приміщення житлового будинку відмовитись від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак, після внесення змін, встановлений порядок відключення окремих житлових будинків, а не окремих приміщень, тобто порядок відключення окремого приміщення у житловому будинку є неврегульованим даним Порядком, в той час як і не є забороненим.

Окрім того, застосування Наказу Міністерства житлово-комунального господарства в частині відмови у відключенні від мережі центрального опалення окремого житлового приміщення протирічить діючому законодавству у сфері правовідносин по охороні права власності та захисту прав споживачів.

Відповідач не вправі відмовити позивачу у її проханні, спираючись лише на підзаконні акти (зокрема, на Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджений Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169).

Конституційні права позивача, про які йшлося вище, не можуть бути обмежені підзаконними актами.

Згідно ч.4 ст.9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За викладених обставин, суд вважає за можливе та необхідне зобов'язати відповідача розглянути по суті заяви позивача на засіданні постійно діючої комісії по розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП, виконавчого комітету Ковельської міської ради.

Разом з цим, позивачем не наведено належних доказів того, що відключення квартир від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, забезпечить безперебійну роботу інженерного обладнання будинків, дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Суд вважає, що надання дозволу позивачу на відключення її квартир від мережі централізованого опалення можливе лише після встановлення та перевірки зазначених обставин, що покладається на комісію по розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП (п.2.2 Порядку).

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що необхідним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у наданні позивачу дозволу на відключення його квартир від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, влаштування автономного опалення цих квартир та зобов'язання відповідача розглянути по суті заяву позивача на засіданні комісії та, при наявності для того зазначених вище підстав, надати їй дозвіл на відключення квартир від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, влаштування автономного опалення цих квартир.

Керуючись ст.ст.9, 11, 41, 71, 72, 86, 159, 160, 161, 162, 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі ст.ст.19, 23, ч. 1 ст. 41, ст. 48 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.5 ЗУ "Про захист прав споживачів", ст.26 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", ст.24 ЗУ "Про теплопостачання", суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області розглянути заяву ОСОБА_1 про відключення квартири АДРЕСА_1 Волинської області та квартири АДРЕСА_2 Волинської області від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, влаштування автономного опалення в цих квартирах на засіданні постійно діючої комісії по розгляду питань, пов'язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП виконавчого комітету Ковельської міської ради та при наявності технічної можливості відключення цих квартир від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, забезпеченні безперебійної роботи інженерного обладнання будинку, дотриманні в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки, державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення в разі відключення цих квартир від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, надати ОСОБА_1 дозвіл на відключення квартири АДРЕСА_1 Волинської області та квартири АДРЕСА_2 Волинської області від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, влаштування автономного опалення цих квартир.

В решті позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

ГОЛОВУЮЧИЙ С.Л. ПАНАСЮК