Справа № 826/14110/14
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Сорочка Є.О.

за участю секретаря: Бордунової К.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бікор" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бікор" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 7 від 26 травня 2014 року повністю, № 7 від 26 травня 2014 року та № 7 від 26 травня 2014 року в частині,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 7 від 26 травня 2014 року повністю, № 7 від 26 травня 2014 року та № 7 від 26 травня 2014 року в частині.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

02 березня 2015 року від представника позивача - ТОВ "Бікор" надійшло клопотання про примирення сторін (у частині позовних вимог) у зв'язку з досягненням податкового компромісу по наступних податкових повідомленнях-рішеннях: № 7 від 26 травня 2014 року в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 191 916, 00 грн. за основним платежем та 47 979, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № 7 від 26 травня 2014 року в частині визначення грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 630 327, 00 грн. за основним платежем та 157 585, 00 грн. штрафних санкцій.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року клопотання ТОВ "Бікор" про затвердження примирення сторін у зв'язку з досягненням податкового компромісу - задоволено.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 січня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Бікор" до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: № 7 від 26 травня 2014 року в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 191 916, 00 грн. за основним платежем та 47 979, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № 7 від 26 травня 2014 року в частині визначення грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 630 327, 00 грн. за основним платежем та 157 585, 00 грн. штрафних санкцій - визнано нечинною.

Провадження у справі за адміністративним позовом ТОВ "Бікор" до ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: № 7 від 26 травня 2014 року в частині визначення грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 191 916, 00 грн. за основним платежем та 47 979, 00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № 7 від 26 травня 2014 року в частині визначення грошового зобов'язання з ПДВ в сумі 630 327,00 грн. за основним платежем та 157 585, 00 грн. штрафних санкцій - закрито.

Виходячи з вищевикладеного, у вказаній справі дослідженню підлягає правомірність винесення ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві податкового повідомлення-рішення № 7 від 26 травня 2014 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2015 року та прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві № 7 від 26.05.2014.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2017 року задоволено касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року та направлено справу на новий розгляд до Київського апеляційного адміністративного суду.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, в період з 11 березня 2014 року по 07 квітня 2014 року ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на підставі наказу № 714 від 26 лютого 2014 року була проведена планова виїзна перевірка ТОВ "Бікор" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

Перевіркою встановлено наступні допущені позивачем порушення, зокрема, п. п. 139.1.9, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України); п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст.; п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. п. 168.1.1. п. 168.1 ст. 168, "а" п. 171.2 ст.171 ПК України, за результатами якої складено акт № 375/26-55-2207/21637291 від 29 квітня 2014 року.

Не погоджуючись з висновками Акту перевірки позивачем було подано заперечення на акт перевірки до податкового органу, однак листом № 23865/10/26-55-22-07-10 від 21 травня 2014 року податковий орган висновки Акту перевірки залишив без змін.

На підставі висновків Акту перевірки податковим органом було прийнято, зокрема, податкове повідомлення-рішення № 7 від 26 травня 2014 року, яким застосовано штрафні санкції в сумі 431 701,26 грн. за порушення вимог п. 2.8, р. 2, п. 3,5. р. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління національного банку України № 637 від 15 грудня 2004 року, яке є предметом оскарження.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, податковим органом встановлено перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі ТОВ "Бікор" у зв'язку з відсутністю підписів одержувачів готівкових коштів в видаткових касових ордерах, а саме: 12 жовтня 2011 року з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру № 878 від 12 жовтня 2011 року були видані готівкові кошти в сумі 4 800, 00 грн. ОСОБА_2, як кредитну заборгованість по авансовим звітам, видача яких не підтверджена підписом одержувача, залишок готівки 12 жовтня 2011 року згідно з касовою книгою становив 0,88 грн., перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства 12 жовтня 2011 року - 4800,88 грн.; 23 березня 2012 року з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру № 97 від 23 березня 2012 року були видані готівкові кошти в сумі 2 510, 00 грн. ОСОБА_3, як кредитну заборгованість по авансовим звітам, видача яких не підтверджена підписом одержувача, залишок готівки 23 березня 2012 року згідно з касовою книгою становив 0,40 грн., перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства 23 березня 2012 року - 2 510,40 грн.; 23 липня 2012 року з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру № 184 від 23 липня 2012 року були видані готівкові кошти в сумі 3 200, 00 грн. ОСОБА_4, як кредитну заборгованість по авансовим звітам, видача яких не підтверджена підписом одержувача, залишок готівки 23 липня 2012 року згідно з касовою книгою становив 0,78 грн., перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства 23 липня 2012 року - 3 200,78 грн.; 21 серпня 2012 року з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру № 295 від 21 серпня 2012 року були видані готівкові кошти в сумі 3 980, 00 грн. ОСОБА_2, як кредитну заборгованість по авансовим звітам, видача яких не підтверджена підписом одержувача, залишок готівки 21 серпня 2012 року згідно з касовою книгою становив 0,41 грн., перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства 21 серпня 2012 року - 3 980,41 грн.; 22 жовтня 2013 року з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру від 22 жовтня 2013 року № 445 були видані готівкові кошти в сумі 1 355, 00 грн. ОСОБА_5, як кредитну заборгованість по авансових звітах, видача яких не підтверджена підписом одержувача, залишок готівки 22 жовтня 2013 року згідно з касовою книгою становив 1,61 грн., перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства 22 жовтня 2013 року - 1 356,61 грн.; 30 грудня 2013 року з каси підприємства відповідно до видаткового касового ордеру № 529 від 30 грудня 2013 року були видані готівкові кошти в сумі 200 000, 00 грн. Ціарковські Піотру як позику працівнику, видача яких не підтверджена підписом одержувача, залишок готівки 30 грудня 2013 року згідно з касовою книгою становив 1,55 грн., перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства 30 грудня 2013 року - 200 001,55 грн.

Таким чином, на думку податкового органу, позивачем було порушено вимоги п. 2.8, п. 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління національного банку України № 637 від 15 грудня 2004 року, а саме: перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі ТОВ "Бікор" на загальну суму 215 850, 63 грн.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до розділу 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою правління НБУ №637 від 15.12.2004р. (далі по тексту - Положення), касова операція - це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку.

Відповідно до п.2.8 Положення, підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) в межах, що не перевищують установлений ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов'язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи підприємств - юридичних осіб можуть здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас таких юридичних осіб або до будь-якого банку для її переказу і зарахування на банківські рахунки зазначених юридичних осіб. За відсутності банків готівкова виручка (готівка) для переказу на банківські рахунки підприємства може здаватися до операторів поштового зв'язку та небанківських фінансових установ, які мають ліцензію Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на здійснення переказу коштів. Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством України надане право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів. Здавання готівкової виручки (готівки) може здійснюватися для зарахування на будь-який банківський рахунок підприємства (підприємця) на його вибір.

Здавання готівкової виручки (готівки) здійснюється самостійно (у тому числі із застосуванням програмно-технічних комплексів самообслуговування) або через відповідні служби, яким згідно із законодавством України надане право на перевезення валютних цінностей та інкасацію коштів.

Відповідно до п.3.1 Положення, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно п.3.4 Положення, видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником.

Відповідно до п. 3.5. Положення, у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю касир вимагає пред'явити паспорт чи документ, що його замінює, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами), використовуючи чорнильну або кулькову ручку з чорнилом темного кольору. Тобто, зазначений пункт регулює питання видачі відповідних грошових коштів з каси підприємства саме фізичним особам.

Згідно п.3.6 Положення, видачу готівки касир проводить тільки особі, зазначеній у видатковому касовому ордері або видатковій відомості.

При цьому, у відповідності до п.3.7. Положення, приймання одержаної з банку готівки в касу та видача готівки з каси для здавання її до банку оформляються відповідними касовими ордерами (прибутковим або видатковим) з відображенням такої касової операції в касовій книзі. Документом, що свідчить про здавання виручки до банку, є відповідна квитанція до прибуткового документа банку на внесення готівки, засвідчена підписами відповідальних осіб банку та відбитком печатки (штампа) банку. Документом, що свідчить про здавання виручки до банку через інкасаторів, є копія супровідної відомості до сумки з готівковою виручкою (готівкою), засвідчена підписом та відбитком печатки інкасатора-збирача. Документом, що свідчить про приймання готівки програмно-технічним комплексом самообслуговування для подальшого її переказу, є чек банкомата та квитанція, яка містить обов'язкові реквізити документа на переказ готівки і підтверджує внесення відповідної суми готівки до цього програмно-технічного комплексу самообслуговування та здійснення ініціювання операції з переказу готівки.

Пунктом.3.10 Положення встановлено, що прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості мають заповнюватися бухгалтером чорнилом темного кольору чорнильною або кульковою ручкою, за допомогою друкарських машинок, комп'ютерних засобів чи іншими способами, які забезпечили б належне збереження цих записів протягом установленого для зберігання документів терміну. У касових ордерах зазначається підстава для їх складання і перелічуються додані до них документи. Видача касових ордерів і видаткових відомостей на руки особам, що вносять або одержують готівку, забороняється. Приймання і видача готівки за касовими ордерами може проводитися тільки в день їх складання. Виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються. У касових ордерах, які оформляються на загальну суму проведених підприємством касових операцій (видача готівки за видатковими відомостями, спеціальними платіжними засобами, здавання готівки до банку, отримання готівки з банку за чеком та оприбуткування її в касі тощо), реквізит "Одержав" або "Прийнято від" не заповнюється.

З наявних в справі доказів вбачається, що відповідачем при формуванні висновків Акту перевірки було використано чернетку видаткового касового ордеру № 529 від 30 грудня 2013 pоку, який передбачав видачу готівки в сумі 200 000, 00 грн. Ціарковскі Піотру. Проте, у зв'язку з фактичною невидачею готівки підпис працівника на чернетці видаткового касового ордеру № 529 від 30 грудня 2013 pоку відсутній.

Крім того, чернетка видаткового касового ордеру не була підшита до касової книги підприємства, наданої до перевірки.

Натомість, фактично були оформлені видаткові касові ордери за № 529 та № 530 від 30 грудня 2013 pроку, по яких було видано 100 000, 00 грн. Ціарковскі Піотру та 100 000, 00 грн. Марковскі Маріушу, а тому зазначені видаткові касові ордери містять підписи працівників, копії яких містяться в матеріалах справи. Крім того, зазначені видаткові касові ордери були підшиті позивачем до вкладного аркушу касової книги за грудень 2013 року у відповідності до п. 4.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15 грудня 2004 року.

Між тим, в період з 12 жовтня 2011 року по 23 липня 2012 року мали місце також три випадки видачі готівки, у яких працівники не підписали видатковий касовий ордер, зокрема, ОСОБА_2 (12 жовтня 2011 року, 4 800,00 грн. та 21 серпня 2012 року, 3 980,00 грн.), ОСОБА_3 (23 лютого 2012 року, 2 510,00 грн.), ОСОБА_4 (23 липня 2012 року, 3 200,00 грн.). В касовій книзі на момент перевірки дійсно були підшиті видаткові касові ордери, не засвідчені підписами працівників.

Обгрунтовуючи вимоги даного позову, позивач в своїх доводах посилається зокрема на те, що вказані вище три випадки видачі готівки, при яких працівники не підписали видатковий касовий ордер, мали місце саме в період з 12 жовтня 2011 року по 23 липня 2012 року, у той час як планова виїзна перевірка ТОВ "Бікор" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства була проведена контролюючим органом у період з 11 березня 2014 року по 07 квітня 2014 року, що на думку позивача свідчить про протиправність винесеного відповідачем податкового повідомлення-рішення № 7 від 26 травня 2014 року.

Однак, дане твердження колегія суддів знаходить безпідставним, оскільки наказом ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 07.04.2014р. № 1192 було визначено саме період проведення планової виїзної перевірки ТОВ "Бікор", а саме з 11 березня 2014 року по 07 квітня 2014 року, у той час як самою перевіркою охоплювався виключно період господарських взаємовідносин позивача з питань дотримання ним вимог податкового законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2013 року.

Разом з тим, колегія суддів суду апеляційної інстанції зважає на правову позицію Вищого адміністративного суду України, викладену в ухвалі від 16 травня 2017 року, в частині донарахування позивачу штрафних санкцій згідно частини 1 статті 250 Господарського кодексу України.

Так, частиною 1 статті 250 Господарського кодексу України передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З 1 січня 2011 року статтю 250 Господарського кодексу України доповнено частиною другою, згідно якої, - дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України «Про банки і банківську діяльність» та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішенн №7 від 26.05.2014 відповідачем було винесене на підставі норм Податкового кодексу України за порушення, які відбулися у 2011, 2012, 2013 роках, то до спірних правовідносин повинні застосовуватися саме норми Податкового кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2011 року.

Відтак, на час вчинення порушень, про які йдеться в Акті перевірки, строк застосування штрафу за вказані правопорушення як різновиду адміністративно-господарської санкції не був врегульований статтею 250 Господарського кодексу України, якою передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бікор" залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено - 17.07.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Сорочко Є.О.