Справа № 754/9347/17
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/683/17
Справа №754/9347/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 липня 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII (надалі Закон № 3723-XII), просила зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII з 14.07.2017р.

Адміністративний позов мотивований тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, пославшись на відсутність у позивача права щодо призначення пенсії, оскільки в момент набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VІII (далі - Закон № 889-VІII), тобто на 01.05.2016р., позивач не перебувала на посадах державної служби. Відтак позивач вважає порушеним своє конституційне право на отримання пенсії у визначеному законодавством порядку та розмірі, просить суд визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати відповідача призначити пенсію державного службовця.

Розгляд справи здійснюється суддею одноособово відповідно до ст. 183-2 КАС України у порядку скороченого провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, надав письмові заперечення на позов, в яких зазначено про безпідставність доводів позивача та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підстав для розгляду справи в судовому засіданні немає.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд вважає встановленими наступні обставини.

Як встановлено судом 14.07.2017р. позивач звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення вперше пенсії державного службовця відповідно до п. 2 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІII та ст. 37 Закону № 3723-XII.

Відповідач листом за № 1849/14 від 18.07.2017р. відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком, як державному службовцю, внаслідок відсутності права на призначення пенсії, оскільки у момент набрання чинності Законом № 889-VІII, тобто на 01.05.2016р., позивач не перебувала на посадах державної служби.

Даючи оцінку правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, суд керується положеннями законів та підзаконних актів, які визначають підстави та регулюють порядок призначення даного виду пенсії, а також доказами наданими сторонами.

Так, 01.05.2016р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VІII, згідно пункту 2 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII, окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VІII: - мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України;

-з аймають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Отже Законом № 889-VIII визначена окрема категорія осіб, які згідно п. 10 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення», як державні службовці, що на день набрання чинності Законом № 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» від 14.09.2016р. № 622 регламентований Порядок призначення пенсій державних службовців згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VІII відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII.

Відтак нормами пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. № 622 визначені підстави для призначення пенсії державного службовця, в тому числі, особам відповідно до пункту 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII. Умовами призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII є: досягнення жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; наявність страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; до набрання чинності Законом України від 10.12.2015р. № 889-VIII «Про державну службу» не призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII; на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015р. № 889-VIII «Про державну службу» займання посад державної служби та наявність не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

З огляду на вказані у попередньому абзаці підстави для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначенні умови призначення пенсії за віком, згідно яких особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року.

Зважаючи на дату народження позивача, а саме 29 листопада 1958 року, судом встановлено, що із заявою від 14.07.2017р. позивач звернулася про призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, коли їй вже виповнилося повних 58 років.

Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. № 622 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначений розмір страхового стажу для жінок, що необхідний для призначення пенсії державного службовця, а саме 30 років. Записами трудової книжки позивача підтверджуються обставини її загального страхового стажу, який становить більше 40 років.

Більше того, згідно протоколу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 10368 від 18.07.2017р. відповідач визнає обставини загального страхового стажу 40 років 07 місяців 15 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Окрім того, судом встановлено і це не заперечується відповідачем, що до набрання чинності Законом України від 10.12.2015р. № 889-VIII «Про державну службу» позивачу не призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723-XII, відтак позивач звернулася із заявою про призначення вперше пенсії державного службовця згідно ст. 37 Закону № 3723-XII.

01.05.2016р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VІII. Умовою призначення позивачу пенсії державного службовця є перебування на посаді державної служби з дня набрання чинності Законом України від 10.12.2015р. № 889-VIII «Про державну службу» та наявності не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки позивача № 55 від 15.03.2017р., вона перебувала на посаді державної служби, оскільки обіймала посаду начальника відділу з питань гуманітарного співробітництва Управління з питань внутрішньо переміщених осіб та гуманітарного співробітництва Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України. До того ж записом трудової книжки № 57 від 22.05.2017р. підтверджуються обставини присвоєння позивачу 6-го рангу державного службовця згідно наказу від 22.05.2017р. № 103-к, що відповідає положенням ст. 39 Закону № 889-VIII, згідно яких в особовій справі та трудовій книжці державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну та позбавлення рангу державного службовця та змісту ст. 26 Закону № 3723-XII в частині того, що у трудовій книжці державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну і позбавлення відповідного рангу.

Стаж державної служби обчислюється відповідно до ст. 46 Закону № 889-VIII та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби» від 25.03.2016р. № 229.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначеній нормі відповідає пункт 1 постанови КМ України від 12.08.1993р. № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», яким визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що відомостями трудової книжки, як основного документа, який підтверджує стаж державної служби позивача та інші обставини, що визначають її право на пенсію, підтверджується більш ніж 17-річний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України. До того ж згідно протоколу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 10368 від 18.07.2017р. відповідач визнає обставини стажу перебування позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, 17 років 01 місяць 06 днів.

Статтею 25 Закону № 3723-XII визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких встановлюються ранги державних службовців, а критерієм, який дає підстави для зарахування періодів роботи на посаді державного службовця до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

З огляду на положення вказаної норми та зміст записів трудової книжки позивача, судом встановлено, що остання протягом стажу державної служби обіймала посади віднесені до категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII, з присвоєнням рангів державного службовця з одинадцятого по шостий ранг.

Зазначені вище обставини підтверджуються, в тому числі, змістом довідки № 77/9-2017 від 05.07.2017р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідки № 78/9-2017 від 05.07.2017р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), виданих Міністерством з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України.

Таким чином, враховуючи зміст пунктів 2, 8, 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VIII, ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII, положення пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», суд приходить до висновку, що позивач має право на пенсію, як державний службовець, оскільки є доведеними усі підстави для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, що підтверджені належними та допустимими доказами у справі.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії за віком, як державному службовцю, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, відповідач діяв необґрунтовано та з порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII є такими, що не ґрунтується на чинному законодавстві.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду належних, допустимих доказів та не доведена правомірність його дій, суд приходить до висновку, що вимоги позивача повністю доведені матеріалами справи, заперечення відповідача по суті позовних вимог є необґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в частині заявлених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач дізналася, коли отримала лист-відмову від 18.07.2017р. у призначенні пенсії за віком, як державному службовцю. Відтак, враховуючи зміст ч. 1 п. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині того, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, порушені права та інтереси позивача підлягають поновленню шляхом зобов'язання відповідача призначити пенсію державного службовця, починаючи з 14.07.2017р.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 8, 19, 46 Конституції України, Законами України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VІII, «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII, «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», постановами КМ України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», ст.ст. 2, 9, 11, 71, 86, 94, 99, 159-163, 183-2, 186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723-XII з 14.07.2017р.

Стягнути з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постановою суду за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: