Справа № 227/1481/17
Суддя: Левченко А. М.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

24.07.2017 227/1481/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Левченка А.М.,

секретаря - Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Краматорськ та м. Слов'янськ ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд скасувати постанову АР № 716511 по справі про адміністративне правопорушення від 11.05.2017 року, а справу за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Позивач вважає, що в його діях, які кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутня суб'єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, оскільки зупинка транспортного засобу, яким керував позивач, була вимушено у зв'язку із погіршенням самопочуття його матері. Крім того, посилається на те, що обов'язок страхування цивільно-правової відповідальності покладений на власників транспортних засобів, а, оскільки, він не є власником транспортного засобу, то постанова про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за відсутність полісу складена з порушенням закону. Відповідальність за дане правопорушення повинен нести власник наземного транспортного засобу.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 24 липня 2017 року звернувся до канцелярії суду з клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заперечень проти адміністративного позову до суду не надходило.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що постановою інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Краматорську та м. Слов'янськ ДПП лейтенантом поліції Бороменська Ю.С. від 11.05.2017р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно описової частини постанови ОСОБА_1, 11.05.2017р. о 14 год керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER (ОСОБА_3.), номерний знак НОМЕР_1, 11.05.2017 року в м. Краматорськ біля буд. №10 вул. Шкільна здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.п. 8.4в ПДР України; а також не мав при собі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1.г. ПДР України. Зазначеними діями скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду справи прийняте рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Оцінивши докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи та доводи позивача, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пп. г п. 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно статті 21 цього ж закону, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Отже, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП на накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., тобто в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП, є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування в цій частині судом не встановлено.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП суд виходить з такого.

Згідно п.п. 3.34 ПДР України знак "Зупинку заборонено" означає заборону зупинки і стоянки транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Позивач заперечує наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки зупинка транспортного засобу, яким керував позивач, була вимушеною у зв'язку з погіршенням самопочуття його матері.

Відповідно до п. 10.1 ПДР України вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно письмових пояснень позивача, в день складення постанови по справі про адміністративне правопорушення він зі своєю матір'ю був на консультації у лікарні. Рухаючись по вулиці Шкільній біля будинку № 10 його матері з невідомих причин стало погано, її самопочуття погіршилося, тому ним було здійснено вимушену зупинку, увімкнено аварійну світлову сигналізацію, одразу після чого він разом з матір'ю пішов до аптеки.

24 липня 2017 року позивачем долучено до матеріалів справи копій виписок з медичної карти його матері, з яких вбачається, що 11 травня 2017 року мати позивача - ОСОБА_4, перебувала на огляді у лікаря-невролога, за результатами якого їй був поставлений діагноз.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, відповідно до статті 17 КУпАП обставинами, що виключають адміністративну відповідальність, є: крайня необхідність, необхідна оборона та стан неосудності. Даний перелік обставин є вичерпним.

Відповідно до ст. 8 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позивач здійснив екстрену зупинку у стані крайньої необхідності, проте працівником поліції даний факт до уваги взятий не був.

Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване постанова в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП приятнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування в цій частині.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення суд виходить з такого.

Стаття 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачає право особи, щодо якої прийнято постанову в справі про адміністративне правопорушення на оскарження цієї постанови, а у ст. 288 цього Кодексу визначений порядок оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Згідно із ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Статтею 245 КУпАП встановлено завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, якими є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, її вирішення відповідно до закону.

Розглядаючи справи, орган (посадова особа) повинні з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КпАП).

Враховуючи, що суд у цій справі дійшов висновку про протиправність та скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, в цій частині провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 4 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з вчиненням дії особою в стані крайної необхідності.

На переконання суду, положення ч. 2 ст. 162 КАС України не позбавляють суд такої можливості і саме в цьому полягають особливості, про які мається застереження в п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось з підстав передбачених ч. 1 ст. 41 КАС України.

Керуючись, ст.ст. 11, 94, 128, 158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Краматорськ та м. Слов'янськ ДПП про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 716511 від 11.05.2017 року, складену інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Краматорську та м. Слов'янськ ДПП лейтенантом поліції Бороменським Юрієм Сергійовичем, в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

В частині позовних вимог про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 716511 від 11.05.2017 року, складену інспектором роти №3 батальйону УПП у м. Краматорську та м. Слов'янськ ДПП лейтенантом поліції Бороменським Юрієм Сергійовичем, в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 та накладення на нього адміністративного стягнення за цією статтею у виді штрафу в розмірі 425 грн. - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання її копії сторонами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя А.М. Левченко

24.07.2017