Справа № 604/470/17
Суддя: Сташків Н. Б.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 604/470/17
Провадження № 2-а/604/71/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участі

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій органу виконавчої влади щодо неврахування стажу до грошового утримання, зобов'язання вчинення дій ,-

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності службових осіб Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду щодо не зарахування їй до стажу судді, що має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання половини років навчання у вищому навчальному закладі та роботи на посаді стажиста суду, зобов'язання Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до стажу роботи судді, що дає право на відставку половину строку навчання ОСОБА_1 за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та період роботи на посаді стажиста Бориспільського міського суду Київської області, зобов'язання Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити судді у відставці - ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 20 вересня 2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року, наказом голови Підволочиського районного суду від 19 вересня 2016 року її було звільнено з посади судді Підволочиського районного суду Тернопільської області у зв'язку із виходом у відставку. Після чого звернулася до відповідача щодо нарахування їй грошового утримання і подала ряд документів, серед яких був розрахунок стажу судді, у якому вказаний стаж: 22 роки 6 міс. 1 день роботи на посаді судді та 1 рік 11 місяців навчання у юридичному інституті; усього стаж роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання вказаний - 24 роки, 5 місяців, 1 день. З 20 вересня 2016р. відповідачем призначено їй грошове утримання. 10 травня 2017р., знайомлячись у відповідача із пенсійною справою, виявила, що їй призначено утримання у розмірі 84 % заробітної плати, тобто із розрахунку лише перебування на посаді судді, без зарахування іншого стажу, що являється незаконним. 15 травня 2017 року позивач звернулася із заявою до відповідача про проведення перерахунку її стажу, однак 23 травня 2017р. у задоволенні заяви було відмовлено. Виходячи із наведеного,її стаж роботи, який дає право на виплату довічного грошового утримання складає 28 років 3 місяці, 1 день: 24 роки 5місяців І день - як зазначено у розрахунку голови Підволочиського суду, та 3 роки 10 місяців роботи на посаді стажиста судді, що разом становить 90 відсотків від заробітної плати судді.

Враховуючи те, що внаслідок протиправних дій Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області порушено її права на отримання коштів передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», - просить позов задовольнити. Крім того просить звернути до негайного виконання постанову в частині виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах платежу за один місяць з врахуванням раніше виплачених сум.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутності.

Представник відповідача Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з'явилася. Згідно поданого заперечення в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дій органу виконавчої влади щодо не врахування стажу до грошового утримання просять відмовити, мотивуючи тим, що у відповідності до ст.. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. зарахування іншої діяльності до стажу роботи, що дає право на відставку Законом не передбачено,а відтак пенсія відповідачу призначена відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. Як передбачено ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, судовий розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів, без фіксування адміністративного процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних мотивів:

Відповідно до запису в трудовій книжці НОМЕР_1 виданої 07 травня 1980 року на ім'я ОСОБА_1, прізвище «ОСОБА_1» виправлено на «Кузьменко» на підставі свідоцтва про одруження, виданого 27 квітня 1991 року Бориспільським міськвідділом, 18 березня 1994 року призначена на посаду судді Підволочиського районного суду Тернопільської області на підставі наказу № 23-к від 21 березня 1994 року.

Як убачається із диплома НОМЕР_2, виданого 29 червня 1989 року ОСОБА_1 протягом 1985-1989 років навчалася у Харківському юридичному інституті ім..Ф.Е.Дзержинського за спеціальністю правознавство; аналогічний запис щодо навчання зазначено у трудовій книжці.

Крім того, згідно записів у трудовій книжці, ОСОБА_1 з 01 серпня 1989 року по 30 травня 1993 року призначена стажистом Бориспільського міського суду Київської області, Наказом Начальника управління юстиції Київської обласної державної адміністрації № 157 від 12 травня 1993 року звільнена з займаної посади в порядку переведення на роботу в Підволочиський районний суд Тернопільської області згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України..

На підставі Постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-VІІІ «Про звільнення суддів» наказом Підволочиського районного суду № 28-1 від 19 вересня 2016 року ОСОБА_1 звільнена з посади судді у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Відповідно до статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону №2453-VI (в редакції, чинній на час звільнення позивача у відставку) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст.135 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 ст.141 Закону №2453-VI (в редакції, Закону №192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 «Перехідних положень» Закону №2453-VI (в редакції, від 07.07.2010) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.43 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів», який діяв до набрання чинності Законом №2453-VI від 07.07.2010, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (абзац 2 цієї статті).

Положеннями пп.3-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

На правильність правових висновків суду вказує і чинна на сьогодні норма пп.«з» п.33 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Вищу раду правосуддя» на підставі якої п.34 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» було доповнено абзацом такого змісту «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

У відповідності до матеріалів справи, зокрема із диплому НОМЕР_2, виданого 29 червня 1989 року убачається, що строк навчання ОСОБА_1 у Харківському юридичному інституті ім..Ф.Е.Дзержинського за спеціальністю правознавство становить 3 роки 10 місяців.

Таким чином судом встановлено, що до стажу роботи, що дає позивачу, як судді у відставці, право на одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, на юридичному факультеті, що становить 1 рік 11 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання є частково неправомірними, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання Лановецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити судді у відставці - ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 20 вересня 2016 року в розмірі 88 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Крім того, ст. 99 КАС України передбачає шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, а відповідно до ст. 100 КАС України - адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню за період з 29.11.2016 року.

Разом з тим, в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій службових осіб Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу судді, що має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання роботи на посаді стажиста суду та зобов'язання зарахувати такий стаж слід відмовити, виходячи з наступних міркувань :

Як уже зазначалось вище, відповідно до ч.4 ст.43 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів», який діяв до набрання чинності Законом №2453-VI від 07.07.2010 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (абзац 2 цієї статті). Положеннями пп.3-1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Враховуючи вказані вимоги Закону, посада стажиста суду не включена до посад на підставі яких можна дійти до переконання про зарахування стажу роботи на посаді стажиста до стажу роботи, що дає право судді у відставці на збільшення щомісячного довічного грошового утримання , що нараховується за кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді, а тому в задоволенні даних вимог слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 19 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 1, 2, 5, 11, 71, 72, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії службових осіб Лановецького об'єднаного управління Пенсійного фонду щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу судді, що має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання половини років навчання у вищому навчальному закладі.

Зобов'язати Лановецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до стажу роботи судді у відставці ОСОБА_1 половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, що становить 1 рік 11 місяців.

Зобов'язати Лановецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області здійснити судді у відставці - ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 29 листопада 2016 року в розмірі 88 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Звернути до негайного виконання постанову в частині виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах платежу за один місяць, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволення решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення судом вступної та резолютивної частини постанови, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя - підпис

копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області Н.Б.Сташків