Справа № 820/5908/16
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 р.Справа № 820/5908/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Бегунца А.О. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2017р. по справі № 820/5908/16

за позовом Приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1

до Східної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання незаконними дій, скасування рішення та вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати незаконними дії Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області щодо проведення документальної планової виїзної перевірки дотримання позивачем, самозайнятою особою, що провадить незалежну професійну діяльність, нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_1 законодавства, що регулює нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 24.11.2014 року;

- визнати протиправною та скасувати в повному обсязі вимогу Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2016р. № Ф-, зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 7739,81грн.;

- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі рішення Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 10.10.2016 № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 1414,79 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2017р. адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано вимогу Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2016р. № Ф-.

Скасовано рішення Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.10.2016р. № НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 є самозайнятою особою, що проводить незалежну професійну нотаріальну діяльність, на підставі свідоцтва про право зайняття нотаріальною діяльністю від 24.05.2007 №308 (а.с.17), перебуває на обліку в Східній ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області як платник податків, є платником єдиного соціального внеску.

На підставі наказу від 10.08.2016р. №640, Східною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області проведена документальна планова виїзна перевірка самозайнятої особи (приватного нотаріуса) ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 24.11.2014р., правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 24.11.2014р.

За результатами документальної планової виїзної перевірки складений акт від 23.08.2016р. №4408/20-38-13-04-08/НОМЕР_2 (а.с.98-110), у висновках якого визначено порушення: п. 178.6 ст. 178 ПК України, абз.1 п.2 ч. 1 ст.7, п.2 ст.9 Закону України "Про збір на облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 7739,05 грн. в т.ч. за 2011р. на суму 2697,59 грн., за 2012 р. на суму 1169,40 грн., за 2013 р. на суму 2389,81 грн., за 2014 р. на 1482,25 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Східною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.10.2016р. № НОМЕР_1, яким донараховано єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 1414,79 грн. (а.с.49).

Разом з цим, податковим органом сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2016р. № Ф- в розмірі 7739,81грн. (а.с.51).

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.10.2016р. № НОМЕР_1 та оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2016р. № Ф- є такими, що прийняті відповідно поза межами повноважень, що передбачені ПК України, необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, непропорційно, тобто без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а також без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, позивач під час здійснення своєї незалежної професійної діяльності, відповідно до положень ч.9 ст.24 Закону України "Про нотаріат", вправі мати контору, укладати цивільно-правові та трудові договори, відкривати поточні та вкладні (депозитні) рахунки в банках.

Колегією суддів встановлено, що позивач під час здійснення незалежної професійної діяльності крім отриманого доходу мав певні витрати, пов'язані з організацією нотаріальної діяльності.

На підтвердження понесених витрат під час здійснення незалежної професійної діяльності у 2013-2014рр. позивачем до матеріалів справи надано звіти з ЄСВ за 2012-2014рр., платіжні доручення на підтвердження сплати спеціальних бланків нотаріальних документів тощо (та.с.128-137).

Як вбачається з зазначених доказів, позивачем понесено витрати в частині сплати ЄСВ самостійно сплачено приватним нотаріусом та відповідно сплати спеціальних бланків нотаріальних документів у 2013р. в розмірі 3403,02 грн., у 2014р. в розмірі 8279,50 грн.

Зазначені суми понесених витрат, виходячи зі змісту акту перевірки, податковим органом не заперечуються.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку податку на прибуток не встановлюють особливих вимог до первинних документів і облікових регістрів, що повинні використовуватися при обчисленні даного податку, тому відповідними документами податкового обліку вважаються бухгалтерські документи і регістри обліку, складені належним чином.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складається документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 167.1 ст.167 ПК України (в редакції, що діяла на 2012р., на 2013р та на 2014р.) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, одержаних (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.4 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які виплачуються (надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу у державну та недержавну грошову лотерею, виграшу гравця (учасника), отриманого від організатора азартної гри.

У разі якщо загальна сума отриманих платником податку у звітному податковому місяці доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, ставка податку становить 17 відсотків суми перевищення з урахуванням податку, сплаченого за ставкою, визначеною в абзаці першому цього пункту.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з підпунктом "є" пункту 176.1 статті 176, статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Встановлені у абзацах першому та другому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2-167.4 цієї статті.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні належні докази, що підтверджують суми понесених витрат, пов'язаних з незалежною професійною діяльністю приватного нотаріуса ОСОБА_1

Отже, позивачем було дотримано вимог Податкового кодексу України з оподаткування (чистого) доходу за період 2013-2014рр., позивачем подано декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2013р., 2014р. (а.с.28-39). Задекларовані позивачем суми підтверджені наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку закріплено в положеннях Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності

Згідно з ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (надалі-єдиний внесок)-консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, який затверджено наказом Міністерств доходів та зборів від 09.09.2013р. №454, передбачено, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Отже, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі "усього" таблиці 3 додатка 5 має відповідати чистому доходу, визначену у податковій декларації, яка подається самозайятою особою до органів доходів і зборів за результатами календарного року. Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з п.178.4 ст. 178 ПК України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Таким чином, законодавством не визначено обов'язку проводити обчислення суми чистого доходу в розрізі місяців за податковий період самозайнятою особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем своєчасно, у визначений законом строк подавались до контролюючого органу податкові декларації та відповідні звіти про нарахування ЄСВ у період з 2012-2014рр., а визначені позивачем суми ЄСВ відповідають сумам чистого оподаткованого доходу, відображеного в рядку 06 розділу ІV податкових декларацій за 2012р., за 2013р. та за 2014р.

Щодо донарахованої суми ЄСВ за 2011р. в розмірі 2697,59 грн., колегія суддів зазначає, що податковий орган в даному випадку діяв поза межами наданим законом повноважень, оскільки перевірка проводилась у серпні 2016р., а період перевірки визначено 2011р., тобто поза межами 1095 днів.

Так, відповідно до п.102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, в ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження визначення податковим органом порушень в частині неправомірного нарахування позивачем сум єдиного соціального внеску за період 2011-2014рр., через що неправомірно донараховано позивачу недоїмку зі сплати ЄСВ та штрафні санкції.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як субєкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Отже, суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 22.05.2017р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Східної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2017р. по справі №820/5908/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 27.07.2017 р.