Справа № 826/22439/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

25 липня 2017 року №826/22439/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Гросс»
додержавної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гросс» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якій просить суд:

- визнати протиправним та відмінити рішення державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про відмову у підписанні договору «Про визнання електронних документів» від 13.03.2015 №130320153;

- зобов'язати державну податкову інспекцію в Оболонському районі Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві укласти договір «Про визнання електронних документів» від 13.03.2015 №130320153.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у підписанні договору «Про визнання електронних документів», відтак вбачає таку відмову відповідача такою, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши про правомірність оскаржуваних дій, вчинених у межах наданих останньому повноважень.

Розгляд справи №826/22439/15 здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гросс» перебуває на обліку в державній податковій інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби України з 10.02.2000.

Позивачем 13.03.2015 засобами телекомунікаційного зв'язку надіслало державній податковій інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві примірник договору про визнання електронних документів від 13.03.2015 №130320153 (реєстраційний номер в системі - ). У відповідь позивачем отримано електронну квитанцію №1 від 13.03.2015, в якій зазначено про збереження документу на центральному рівні та згодом електронну квитанцію №2, в якій зазначено про неприйняття електронного документу.

Зі змісту наявної в матеріалах справи роздруківки електронної квитанції № 2 вбачається, що підставою для відмови у прийнятті електронного договору позивача визначено виявлені помилки, а саме: «Відповідно баз даних, платник перебуває в стані 9- направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням. Після з'ясування вищевказаного питання, зокрема підтвердження або реєстрації даних щодо нового місцезнаходження підприємства. Ваше підприємство може звернутися до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у місті Києві для укладання нового договору «Про визнання електронних документів».

Не погоджуючись з правомірністю такої відмови відповідача в укладені договору договір «Про визнання електронних документів» від 13.03.2015 №130320153 позивач звернувся із позовною заявою до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пунктів 16.1.3 та 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України передбачено право платника податків подавати за його вибором податкову декларацію засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (підпункт "в").

Наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 за №0320/15011) затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція №233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (пункт 5 розділу ІІІ Інструкції №233).

З огляду на викладені положення законодавства вбачається, що підставою для направлення до відповідного контролюючого органу податкової в електронній формі є наявність укладеного між платником податків та контролюючим органом договору про визнання електронних документів.

При цьому, згідно пункту 6 розділу ІІІ Інструкції №233, орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит: видає два примірники договору; записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Як вбачається з матеріалів справи та заперечень відповідача, підставою для не укладення відповідачем з товариством з обмеженою відповідальністю «Гросс» договору про визнання електронних документів слугувала інформація, що платник перебуває в стані 9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням.

Водночас, у позовній заяві представником позивача наголошено, що згідно протоколу від 01.03.2015 №110 товариство з обмеженою відповідальністю "Гросс" змінило юридичну на адресу: 04210, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 4, корпус 6, кв. 6, яка є фактичним місцезнаходженням позивача, про що внесені відповідні зміни до Статуту товариства та зареєстровано 11.03.2015 в Державній реєстраційній службі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На підтвердження вказаних обставин, позивачем надано до суду виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно товариства з обмеженою відповідальністю «Гросс» станом на 13.03.2015, в якій вказано місцезнаходження юридичної особи: 04210, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 4, корпус 6, кв. 6.

Згідно пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

При цьому, у відповідності до статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 №755-IV (надалі - Закон №755), місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

В свою чергу, відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України (частина 1 статті 17 Закону №755).

В Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться такі відомості щодо юридичної особи як місцезнаходження юридичної особи (частина 2 статті 17 Закону №755).

Водночас, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості (стаття 18 Закону №755).

У відповідності до інформації з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 13.03.2015, тобто на дату отримання відповідачем примірника договору про визнання електронних документів від 13.03.2015 №130320153, в якості місцезнаходження товариства з обмеженою відповідальністю «Гросс» зазначено: 04210, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграда, 4, корпус 6, кв. 6, яка відповідає адресі останнього, зазначеній у розділі 7 даного Договору. Крім того, вказані відомості, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 13.03.2015, мають статус підтверджених.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що державною податковою інспекцією в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві безпідставно відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю «Гросс» в укладенні договору про визнання електронних документів від 13.03.2015 №130320153, отриманого 13.03.2015, з підстав не встановлення місцезнаходження останнього.

Стосовно позовної вимоги товариства з обмеженою відповідальності «Гросс», в якій позивач просить суд зобов'язати державну податкову інспекцію в Оболонському районі головного управління державної фіскальної служби у місті Києві укласти договір «Про визнання електронних документів» від 13.03.2015 №130320153, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку саме контролюючий орган, де зареєстрований платник податків, на його запит, уповноважений на підписання договору про визнання електронних документів (пункт 6 розділ ІІІ Інструкції №233).

Як вбачається зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна позиція підтверджується постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року № П-278/10, в якій зазначено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки суд не може підміняти уповноважений орган, а саме державну податкову інспекцію в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві у прийнятті рішення за результатами оброки договору про визнання електронних документів.

Одночасно з цим, суд враховує те, що відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду справи обставини незаконності відмови відповідача в укладенні договору про визнання електронних документів з позивачем, суд, керуючись наведеними вище процесуальними нормами, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною відмови в укладанні договору про визнання електронних документів від 13.03.2015 №130320153 з підстави відсутності товариства з обмеженою відповідальністю «Гросс» за місцезнаходженням та зобов'язання державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві повторно розглянути надісланий позивачем примірник електронного договору про визнання електронних документів від 13.03.2015 №130320153 на предмет його відповідності вимогам Інструкції № 233.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо укладання з товариством з обмеженою відповідальністю «Гросс» договору про визнання електронних документів від 13.03.2015 №130320153 з підстав відсутності товариства з обмеженою відповідальністю «Гросс» за місцезнаходженням.

Зобов'язати державну податкову інспекцію в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби умісті Києві повторно розглянути надісланий 13.03.2015 товариством з обмеженою відповідальністю «Гросс» 02.09.2016 примірник електронного договору про визнання електронних документів від 13.03.2015 №130320153 на предмет його відповідності вимогам Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.