Справа № 804/3322/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2017 р. Справа № 804/3322/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Прудника С.В.
судді Єфанової О.В.,
судді Рябчук О.С.,
при секретарі судового засідання Черніженко К.Е.
представника позивача Балаян А.Г.,
представника відповідача Волгожаніна О.Д.,
представника третьої особи Кривошея А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участі третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, про зобовязання вчинити певні дії, -
25 травня 2017 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач), в якому просить суд: зобов`язати Міністерство оборони України розглянути комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсіційних сум, питання з призначення ОСОБА_1 одноразової грошовох допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що у період з 22 липня 1985 року по 16 серпня 1985 року та з 02 вересня по 15 вересня 1986 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил колишнього Радянського Союзу, зокрема у складі військової частини № НОМЕР_1 прикордонних військ КДБ СРСР брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан. Під час виконання бойових дій отримав контузію, численні осколочні поранення, у зв`язку з чим 14 березня 2016 року йому встановлено першу групу інвалідності. Посилаючись на положення статей 16, 16-2, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 позивач вказує, що він як військовослужбовець, якому встановлено інвалідність першої групи у зв`язку із виконанням обов`язків військової служби, має право на одноразову грошову допомогу і обов`язок щодо виплати такої допомоги покладено на Міністерство оборони України (а.с.3-7).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2017 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2017 р. залучено до участі у адміністративній справі №804/3322/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про зобовязання вчинити певні дії, як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дніпропетровський обласний військовий комісаріат.
У судовому засіданні 07.07.2017 року представник позивача вимоги позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивач звільнився з військової служби в 1986 році, військовослужбовцем Збройних Сил України ніколи не був, тому на нього не розповсюджується положення статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що Дніпропетровський обласний військовий комісаріат не є уповноваженим органом на прийняття рішення щодо призначення чи відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, він лише приймає від позивача визначений пакет документів та направляє його на адресу уповноваженого органу для прийняття відповідного рішення, а після прийняття позитивного рішення про виплату одноразової грошової допомоги та перерахування коштів для виплати одноразової грошової допомоги проводить її виплату особі, якій призначена вищевказана допомога.
Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 29.11.1984 року призвано до лав Збройних Сил Радянського Союзу та наказом №317 від 05.11.1984 р. зараховано до військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 у період 1984 - 1986 р.р. проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил Радянського Союзу, зокрема, у період з 22.07.1985 р. по 16.08.1985 р. та з 02.09.1986 р. по 15.09.1986 р. у складі діючої армії брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній республіці Афганістан, що підвтерджено довідкою Новокадацького районного військового комісаріату від 06.03.2017 р. №68/сз.
Під час проходження строкової військової служби у республіці Афганістан отримав мінно-вибухове численне осколочне поранення голови, ніг, закриту черепно- мозкову травму, контузію, різану рану правої голені.
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центарльної військово-лікарської комісії по встановленню причинного звязку захворювань, поранення, контузії, травм, каліцтв №469 від 08.02.2016 року, осколкові вонепеальні поранення голови, обличчя та правої нижньої кінцівки, ЗЧМТ (контузія, 1986 р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , наслідком яких стали множинні рубці в зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста СМЕ Дніпропетровського обласного бюро №42і від 08.07.2015 р.ю, та які у подальшому привели до розвитку: наслідки перенесеної ЗЧМТ (1986 р., контузія головного мозку) у вигляді посттравматичної, дисциркуляторної енцефалопатії ІІ ст., складного генезу з розсіяною органічною симптоматикою лівобічним геміпарезом на фоні ГХ ІІІ ст. атеросклерозу, СОП (10.2015 р.) ангіопластика стеноза правої СА з імплантацією стегна, що підтверджується військово-обліковими та медичними документами, - поранення, травма, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 12).
21.03.2016 року ОСОБА_1 пройшов медико-соціальну експертизу, за результатом якої йому було визначено І групу інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальної експертою комісією Серії 12 ААА № 430276 (а.с. 16).
Згідно матеріалів справи, позивачу була встановлена І група інвалідності підгрупа Б з 14.03.2016 року.
ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України з заявою про виплату одноразової грошової допомоги із наданням пакету документів, яка була подана через Дніпропетровський обласний військовий комісаріат.
Вказані документи Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом направлено на адресу Департаменту фінансів МО України для прийняття відповідного рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011- XII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.
Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з підпунктом шостим пункту 1 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975), одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I групи.
Таким чином, зважаючи на встановлені обставини отримання ОСОБА_1 поранення, травми, контузія, захворювання, що пов`язані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ.
Однак, Міністерством оборони України фактично відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 проходив військову служби та був звільнений з Прикордонних військ Комітету державної безпеки СРСР, а Міністерство оборони не є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР, то і підстав для виплати одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в прикордонних військах, немає.
Суд визнає такі мотиви неналежними, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів справи, зокрема, з військового квитка позивача (а.с. 8-10) та Новокадацького районного військового комісаріату від 06.03.2017 р. №68/сз (а.с. 18), вбачається, що ОСОБА_1 у період з 22.07.1985 р. по 16.08.1985 р. та з 02.09.1986 р. по 15.09.1986 р. у складі діючої армії (військова частина НОМЕР_1 ) брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній республіці Афганістан.
Разом з тим, відповідачем на спростування вищевказаного факту жодних доказів суду не надано.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що саме на Міністерство оборони України як на головного розпорядника коштів покладено обов`язок щодо прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням останньому інвалідності I групи.
При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що позивач не був військовослужбовцем Збройних Сил України (а був військовослужбовцем Державної прикордонної служби), а тому на нього не розповсюджуються положення статті 16 Закону № 2011-ХІ, виходячи з наступного.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 січня 1992 року №3 «Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України» установлено, що Державний комітет у справах охорони державного кордону України є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.
Згідно постанови Указу Президента України 31 липня 2003 року №772/2003 «Про реорганізацію Державного комітету у справах охорони державного кордону України» реорганізовано Державний комітет у справах охорони державного кордону України в Адміністрацію Державної прикордонної служби України.
Враховуючи наведену норму Адміністрація Державної прикордонної служби України є лише правонаступником Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР, а не усіх прикордонних військ КДБ СРСР, як стверджує Міністерство оборони України.
Позивач служив у прикордонних військах у військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходилася території Демократичної Республіки Афганістан, а не в Західному прикордонному округу.
За змістом Положення про порядок призначення та виплати в Міністерстві оборони України державних пенсій і допомог військовослужбовцям та членам їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 8 серпня 1994 року №205 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 вересня 1994 року за №212/422; втратив чинність) до вислуги років військовослужбовців зараховується служба в органах державної безпеки колишнього СРСР (ВНК-КДБ СРСР) з 1 жовтня 1955 р. - на посадах військовослужбовців.
Отже, враховуючи наведене законодавство, одноразову грошову допомогу позивачу має виплачувати саме Міністерство оборони України, як правонаступник всіх військових формувань колишнього СРСР.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій та рішень.
За таких обставин та з урахуванням досліджених доказів, оскільки судом підтверджено право ОСОБА_1 на одноразову грошову допомогу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання Міністерства оборони України в особії комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсіційних сум, розглянути питання з призначення ОСОБА_1 одноразової грошовох допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 07 липня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 12 липня 2017 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданн
Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 11, 14, 70, 71, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участі третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Дніпропетровський обласний військовий комісаріат, про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.
Зобов`язати Міністерство оборони України в особії комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсіційних сум, розглянути питання з призначення ОСОБА_1 одноразової грошовох допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 12 липня 2017 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя С. В. Прудник О.В.Єфанової О.С.Рябчук