Справа № 363/2231/17
Суддя: Рудюк О. Д.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"20" липня 2017 р. Справа № 363/2231/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

при секретарі Давидової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він у 1986 році працював на посаді водія в АТПО «ЮАЕСТ» та неодноразово відряджався в 30-ти кілометрову зону Чорнобильської АЕС, де виконував роботи по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС, виконував роботу в рамках забезпечення заходів Цивільної оборони та являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії.

Відповідно до довідки МСЕК, захворювання позивача пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З метою отримання посвідчення інваліда війни, позивач 25 травня 2017 року звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської РДА, листом від 29 травня 2017 року № 1875 ОСОБА_1 в отриманні посвідчення відмовлено.

Посилаючись на викладена, у відповідності ст. 19 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 7 п. 10 Постанови Кабінету Міністрів від 12 травня 1994 року № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», позивач просить визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської РДА неправомірними, зобов'язати відповідача прийняти рішення та встановити позивачу статус інваліда війни, а також видати посвідчення «інваліда війни» встановленого зразка.

Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав про розгляд справи був повідомлений належним чином, надавши письмове заперечення проти позову та просив слухати справу без участі його представника. З урахуванням того, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, суд вважає за можливе розглядати дану справу у його відсутності на підставі поданих доказів, що передбачено ст.128 КАС України.

Суд, всебічно та повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, відповідно до посвідчення НОМЕР_1, яке видано 21 грудня 2007 року.

Згідно довідки до акту МСЕК № 149088, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з 19 листопада 2001 року, у зв'язку з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС.

25 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації із заявою про видачу посвідчення інваліда війни відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом Управління праці та соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації № 1875 від 29 травня 2017 року, ОСОБА_1 було відмовлено у наданні статусу інваліда війни, у зв'язку з відсутністю чіткого механізму реалізації положень п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та всіх необхідних документів.

Згідно інформаційної довідки № 01.1-14/875-6 від 14 травня 2017 року, виданої Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відрядженні у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, формування Цивільної оборони, в ому числі і невоєнізовані, строювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Згідно експертного висновку № 1838-4835 від 10 жовтня 2001 року виданого Центральною міжвідомчою експертною комісією по встановленню причинного зв'язку-хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, у ОСОБА_1 захворювання пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до довідки № 795/к виданої АТПО «Укренергобудтранс» від 19 грудня 1991 року, ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 та Постановою Ради Міністра СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року, № 665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року, № 1173: з 24 вересня 1986 року по 27 вересня 1986 року, з 27 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року.

Згідно довідки № 796 к виданої АТПО «Укренергобудтранс» від 19 грудня 1991 року, ОСОБА_1 дійсно працював по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відпрацював у 30-ти кілометровій зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 24 вересня по 27 вересня 1986 року та з 27 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року.

Відповідно до довідки № 416/3 виданої АТПО «Укренергобудтранс» від 28 червня 1991 року, ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року № 1497-378 та Постановою Ради Міністра СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року, № 665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку № 1, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року, № 1173: з 18 жовтня 1986 року по 21 жовтня 1986 року та з 04 листопада 1986 року по 07 листопада 1986 року.

Як вбачається із шляхових листів № 005034 від 20 жовтня 1986 року, ОСОБА_1 відряджався з 27 жовтня 1986 року по 31 жовтня 1986 року до м. Чорнобиль; № 890083 від 14 жовтня 1986 року ОСОБА_1 відряджався з 08:30 год. до 17:30 год.14 жовтня 1986 року до м. Чорнобиль; № 890289 від 17 травня 1986 року ОСОБА_1 відряджався з 07:30 год. до 17:20 год. 17 травня 1986 року у м. Чорнобиль; від 10 жовтня 1986 року ОСОБА_1 відряджався з 07:30 год. до 17:30 год. 10 жовтня 1986 року до Зеленого Мису;№ 890175 від 16 жовтня 1986 року ОСОБА_1 відряджався з 07:30 год. до 17:0 год. 16 жовтня 1986 року до Зеленого Мису.

Вищевикладене свідчить про те, що факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі невоєнізованого формування Київської області на виконанні розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області є встановленим та має документальне підтвердження.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, у тому числі, органів державної влади.

Згідно ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пунктом 9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що до інвалідів війни належать особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідки Чорнобильської катастрофи.

Згідно п.7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року № 302 - посвідчення інваліда війни видаються пенсіонерам, які отримали пенсії з органах Пенсійного фонду, органами праці та соціального захисту населення.

Відповідно до Типового положення про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2007 року № 790 Управління відповідно до покладених на нього завдань видає відповідні посвідчення ветеранам війни, праці та іншим категоріям громадян.

Згідно п. п. 3 п. 5 вказаного положення встановлено, що управління має право одержувати в установленому порядку від інших структурних підрозділів районної, районної в містах Києві та Севастополі держадміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності інформацію, документи та інші матеріали необхідні для виконання покладених на нього завдань.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду належних доказів в підтвердження правомірності своїх дій. Посилання відповідача на те, що на сьогоднішній день механізм реалізації положень п. 9 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чітко не визначений, статус інваліда війни встановлюється особам, залученим до складу формувань Цивільної оборони на підставі документів, які повинні містити інформацію про розпорядчий документ по лінії Цивільної оборони про залучення підприємств, установ (наказ або розпорядження) до вказаного формування та розпорядчий документ по підприємству, установі про залучення осіб до вказаного формування, усі відомості про роботу, яку виконав громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а також довідка МСЕК про групу інвалідності та причину захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, суд не приймає до уваги, оскільки законодавством України та підзаконними (іншими нормативно-правовими) актами не встановлені чіткі критерії (підстави та документи), які підтверджують факт залучення та участі особи в складі цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на ЧЕАС та не визначений порядок надання статусу інваліда війни особам залученим до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, питання про надання статусу повинно вирішуватись на підставі вимог п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, посилання відповідача на роз'яснення Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, оскільки дане роз'яснення не являється нормативним актом та суперечать нормі п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи обставину, що позивач був залучений до складу невоєнізованого формування Київської області та став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією Чорнобильської катастрофи, тому позивач має достатньо підстав для встановлення йому статусу війни і на отримання документа, що підтверджує зазначений статус.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.ст. 2, 11, 94, 159, 160, 186 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області щодо не встановлення ОСОБА_1 статусу - «інваліда війни» та видачі посвідчення протиправною.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, відповідно до п. 9 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановити ОСОБА_1 статус - «інваліда війни» та видати відповідне посвідчення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Д. Рудюк