Справа № 583/1534/17
Суддя: Ковальова О. О.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/1534/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі ЯВТУШЕНКО О.С.

з участю осіб, що беруть участь у розгляді справи: представника позивачки ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка справу за адміністративним позовом

ГОМАЗ ОСОБА_3 до виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, ГОМАЗ ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2

про визнання рішення протиправним

в с т а н о в и в:

19.06.2017року до суду звернулася позивачка. Вимоги мотивував тим, що її за рішення суду за визнано співвласником майна колишнього колгоспного двору, до складу якого входить житловий будинок - А-1Ж, загальною площею 70,3 м.кв., а житловою площею -63,2 м.кв., прибудоваа, погрібник В, погріб в, колодязь №3, розташованого за адресою вул. Шевченка, 70, с. Чернеччина, Охтирського району, Сумської області в розмірі 1/4 частки та визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_6, який помер 12 вересня 2008 року, на 1/8 частину майна колишнього колгоспного двору, розташованого за адресою вул. Шевченка, 70, с. Чернеччина, Охтирського району, Сумської області, до якого входить житловий будинок А-1Ж, загальною площею 70,3 м.кв., а житловою площею -63,2 м.кв., прибудоваа, погрібник В, погріб в, колодязь№3.

30.01.2017 державний реєстратор прийняла рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, мотивуючи відмову тим, що виявила суперечності між заявленими та вже зареєстрованими в державному реєстрі речовими правами на нерухоме майно.

Посилаючись на необґрунтованість та невідповідність рішення державного реєстратора вимогам чинного законодавства, позивачка, просила визнати протиправними дії та не чинним рішення державного реєстратора ОСОБА_7 від 04.03.2015 щодо вчинення державної реєстрації прав та їх обтяжень .

Позивачка, будучи належним чином сповіщеною про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, про причини неявки не повідомила.

Представник позивачки в судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача будучи належним чином сповіщеним про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі

Третя особа ОСОБА_2 в судовому проти задоволення позовних вимог не заперечувала, Дослідивши матеріали справи, врахувавши надані сторонами докази на свої доводи і заперечення, оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

Встановлено, що ГОМАЗ І.О. рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.08.2016, частково зміненим рішенням Апеляційного суду сумської області від 01.11.2016 визнано право власності на 1/4 частину колишнього колгоспного двору та на 1/8 частину в порядку спадкування на житловий будинок за адресою вул. Шевченка, 70, с. Чернеччина, Охтирського району, Сумської області.(а.с.9-13)

Згідно Інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником житлового будинку за адресою вул. Шевченка, 70, с. Чернеччина, Охтирського району, Сумської області є ГОМАЗ М.А. 1/1 частки будинку.(а.с.7)

30.01.2017 державним реєстратором винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 33626024, відповідно до якого ГОМАЗ І.О. відмовлено у державній реєстрації прав власності на житловий будинок за адресою вул. Шевченка, 70, с. Чернеччина, Охтирського району, Сумської області, так як у рішенні суду відсутній розподіл частко між співвласниками.(а.с.8)

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписам ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В ч.1 ст. 2 КАС України зазначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України, ст. 2 ЗУ «Про власність» вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і не використовує право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» 1 липня 2004 року N 1952-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон N 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону N 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону N 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі:1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі Порядок №1127), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п.18 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Пунктом 19 Порядку №1127 визначено, що під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав. За відсутності відомостей у Реєстрі прав власності на нерухоме майно державний реєстратор використовує наявні відомості, які містяться на паперовому носії інформації (реєстрові книги та реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації).

Згідно з п. 42 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Судом встанволено, що житловий будинок (домоволодіння), який розташований по вул. Шевченка,70, с. Чернеччина, Охтирського райну Сумської області відносився до колгоспного двору.

Таким чином, проведені реєстраційні дії проводились на підставі поданих документів, які вимагались п. 42 Порядку №1127, однак державним реєстратором на підставі наданих документів, однак не було вжито достатніх заходів на виконання пункту 19 Порядку №1127, в результаті чого не було враховано, що житловий будинок бувший колгоспний двір, і право влансоті на нього мають всі члени колгоспного двору. Разом з тим, суд вважає, що до прийняття незаконного рішення також призвели неточні відомості у поданих для реєстрації документах, а саме свідоцтво про право власноті б/н, виданий 28.12.1993 Чернеччинською сільскою радою, в той час коли повинна була бути надана виписка з погосподарської книги, в якій повинна міститися інформація про всіх членів колгоспного двору.

Отже, суд вважає, що відомості защаначені в Свідоцтві про право власноті на жилий будинок від 28.12.1993, на) житловий будинок по вул.Шевченка №68( зараз 70), не містить достовірну інформацію, а реєстрація права власності на підставі цього документу є неправомірною.

Частиною 1 ст. 24 Закону N 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що за відсутності письмової згоди всіх співвласників домоволодіння, державний реєстратор був позбавлений правової можливості проводити реєстраційні дії на підставі свідоцтва про право особистої власноті на жилий будинок, в якому зазначається, що ГОМАЗ М.А. є головою колгоспного двору, а не влансиком, будинок мав статус колгоспного двору і всі його члени мали рівні частки, включаючи неповнолітніх та працездатних осіб..

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 19, 22, 46, 144 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 1, 2, 15, 16, 18, 71, 72, 86, 94, 162, 171 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги за адміністративним позовом ГОМАЗ ОСОБА_3 до виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, ГОМАЗ ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 про визнання рішення протиправним задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора ОСОБА_7 від 04.03.2015 року № 19775447 щодо вчинення державної реєстрації прав та їх обтяжень за ГОМАЗ ОСОБА_4, податковий номер НОМЕР_1, жилого будинку № 70 по вул. Шевченка в с. Чернеччина Охтирського району Сумської області, розмір частки 1/1, загальна площа 73.1 кв.м, житлова площа 46.8 кв.м, прибудова а, тамбур а1, навіс а11, сарай Б, гараж б, погрібняк В, погріб в, убиральня г, ворота № 1, огорожа № 2,3, колодязь № 3, запис про право власності у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 8938825.

Стягнути на користь ГОМАЗ ОСОБА_3 в дольовому порядку з виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, ГОМАЗ ОСОБА_4 судовий збір в розмірі по 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок з кожного.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Охтирський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк із дня її проголошення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_8

Повний текст рішення виготовлений 28.07.2017 року