Справа № 804/3990/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 липня 2017 р. Справа № 804/3990/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.,

при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.,

за участі сторін:

представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Нікопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу № 77-0д від 30.05.2017 року, -

ВСТАНОВИВ

23 червня 2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Нікопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, в якому позивач просить: визнати протиправним та скасувати наказ № 77-0д від 30.05.2017 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що спірний наказ № 77-0д від 30.05.2017 року містить протиправні вимоги щодо передачі державного майна в оперативне управління до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області та відображенні про передачі з балансу лікарні в бухгалтерського обліку, проте таке майно належить Нікопольській районній державній лікарні ветеринарної медицини на підставі свідоцтв про право власності. Також, посилається на рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/10104/16 від 21.03.2017 р., згідно якого суд дійшов висновку, що приміщення будівлі ветеринарної лікарні, в тому числі в спірне приміщення, закріплені за позивачем з 1999 року, про що свідчать свідоцтва про право власності від 26.10.1999 року. Отже, факт права власності був визнаний Господарським судом Дніпропетровської області. Таким чином, позивач вважає, що наказом № 77-0д від 30.05.2017 року порушено його право на володіння спірним нерухомим майном.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання 17.07.2017 року прибули представники позивача та представник відповідача.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі, у звязку з тим, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку господарського судочинства.

Представник позивача вказав, що даний спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Представник відповідача відніс дане питання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, суд вважає, що дана справа підлягає закриттю з наступних підстав.

Згідно зі статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За правилами пункту 1, 6 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

У даній справі спір стосується не стільки правомірності рішення наказу № 77-0д від 30.05.2017 року Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про передачу в оперативне управління до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області майна, скільки фактичного володіння та користування майном, яке, на думку позивача, неправомірно передано на баланс та використовується Головним управлінням Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, так як у позивача таке право користування виникло першочергово і підстав для його припинення не було.

Із наведеного встановлено, що предметом судового розгляду є майно, яке наказом № 77-0д від 30.05.2017 року вибуло із користування Нікопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини та передано у користування Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області.

З наведеного випливає, що спір, предмет якого охоплює перегляд рішення суб'єкта владних повноважень, яким у цій справі є Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, стосується відносин щодо володіння та користування майном, і з посиланням на наведені обставини вказує на його належність до тих спірних правовідносин, які вирішуються за правилами господарського, а не адміністративного судочинства.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна позиція зазначена Верховним Судом України у постановах від 14.06.2016р. у справі №21-41а16 та від 31.05.2016р. у справі №21-678а16.

Враховуючи характер спірних правовідносин, який є господарсько-правовим, суд приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку господарського судочинства.

Згідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи, що дана справа підсудна господарському суду, суд вважає за необхідне закрити провадження у адміністративній справі № 804/3990/17.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами та доповненнями), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до Дніпропетровського окружного адміністративного суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1600,00 грн., що документально підтверджується оригіналом квитанції № 0.0.792008458.1 від 22.06.2017 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 1600,00 грн. підлягає поверненню.

На підставі частини 7 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 17 липня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 24 липня 2017 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом Нікопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу № 77-0д від 30.05.2017 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Нікопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини () документально підтверджені судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок).

Відповідно до частини 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, роз'яснити позивачу, що розгляд даної позовної заяви відноситься до юрисдикції господарського суду, в порядку та у строки передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Роз'яснити позивачу, що відповідно до частини 3 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Копію ухвали про закриття провадження у справі надіслати всім сторонам по справі.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 24 липня 2017 року.

Суддя (підпис) ОСОБА_4