Справа № 1908/787/2012
Суддя: Кренцель М. І.
Дата ухвалення: 2012-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а-147/2012 рік

03 липня 2012 року Козівський районний суд

Тернопільської області

в складі: головуючого судді: Кренцель М.І.

при секретарі: Амброз І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козові адміністративну справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Тернопільській області, про скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує, що листом №3010/12-12/5 від 17.05.2012 року Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Тернопільській області надіслав постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 1360 грн., яка надійшла в управління праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації 23.05.2012 року вх. №639.

Управління вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки не може бути виконана з нижче вказаних підстав.

Управлінням праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації 23.03.2012 року за №01-06/821 направлено лист відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Тернопільській області щодо неможливості виконання виконавчого листа Козівського районного суду №2-а-690/11 від 13.01.2012 року.

Управління праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації з часу винесення постанови Козівського районного суду по справі №2-а-690/11 було не згідне з цим рішенням та подало апеляційну скаргу на дане рішення.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011 року вказану постанову Козівського суду залишено без змін.

05.01.2012 року за №01-06/89 управління праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації подало до Вищого адміністративного суду касаційну скаргу на постанову Козівського районного суду від 01.06.2011 року та ухвалу Львівського адміністративного апеляційного суду від 30.11.2011 року.

Оскільки, Козівським районним судом винесено незрозуміле рішення яким зобовязано комісію та керівництво управління праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації нарахувати та сплатити розмір не нарахованої житлової субсидії за період з жовтня 2010 року по травень місяць 2011 року включно на особисті рахунки позивача по розрахунках за газопостачання №12554 та електропостачання №4105076 згідно представлених довідок про доходи і розходи вирахувавши суму чистого доходу громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок не отриманої субсидії на відшкодування витрат з оплати житлово-комунальних послуг, то перед управлінням постало питання як його виконати, оскільки це рішення повністю суперечить всім нормативним документам, які регулюють розрахунок та порядок надання населенню субсидій, управління не взмозі виконати це рішення з наступних обставин.

Відповідно до п.13 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 21.10.1995 року №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 1997 року №1050) (далі Положення) до заяви про призначення субсидії необхідно долучати довідку про розмір середньомісячного ( за останні шість місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням субсидії) сукупного доходу, форма якої затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 року №192, яка є основним документом при розрахунку розміру і призначення субсидії, однак при винесенні рішення судом першої та апеляційної інстанції не було враховано цієї норми Закону.

Судами також не враховано п.8 Положення, згідно якого, розрахунок сукупного доходу для призначення субсидії проводиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Мінпраці, Мінфіну, Мінекономіки, Держкомсім'ямолоді, Держкомстату, тобто розрахунок субсидії для її призначення здійснюється управління праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім'ї для всіх видів соціальної допомоги (пп1.2 п.1 Методики), і ніхто більш не може розраховувати розмір свого доходу для призначення субсидії, так як громадянин ОСОБА_3, відняв від своїх доходів податки які сплачував, послуги телефонного звязку та відрядження і в кінцевому результаті доходів не отримав. Хоча в п. 5 Методики чітко сказано, що до сукупного доходу сімей одержувачів соціальної допомоги (субсидії) входить нарахована заробітна плата та доходи від підприємницької діяльності.

Доходи осіб, які займаються зазначеною діяльністю, визначаються на підставі даних державних податкових адміністрацій. При призначенні всіх видів соціальної допомоги приватні підприємці, які сплачують єдиний податок повинні надати до органів праці та соціального захисту населення заяву та пакет необхідних документів, у тому числі довідки про доходи від підприємницької діяльності за встановленою формою, в яких зазначено їх дохід, а не розмір сплати єдиного податку, обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) валовий дохід тощо.

Рішенням Козівського районного суду зобовязано комісію управління праці та соціального захисту населення нарахувати та сплатити розмір не нарахованої житлової субсидії. Унеможливлює виконання рішення Козівського районного суду від 01.06.2011 року й те, що в управлінні такої комісії немає, дана комісія створена при Козівській районній державній адміністрації (положення про комісію додається) і являється колегіальним органом, яка розглядає питання щодо надання населенню субсидій та допомог, які не мають права на загальних підставах (п.5-1 Положення), а управління в свою чергу здійснює тільки нарахування та виплату субсидій та допомог.

Крім того, судом видано один виконавчий лист на рішення Козівського районного суду від 01.06.2012 року, коли в справі виступають два відповідачі. Комісія, як колегіальний орган який розглядає заяви та скарги громадян про надання субсидій, а управління праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації, як орган який призначає субсидію за рішенням комісії.

Відповідно до ст.. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом, тобто комісія повинна надати право на призначення субсидії, а управління її призначити.

Виконання рішення Козівського районного суду від 01.06.2011 року неможливе й тому, що це буде порушенням Бюджетного кодексу, не цільове використання коштів, коли всі фізичні особи які здійснюють свою діяльність на єдиному податку не показуючи своїх дійсних доходів будуть оформляти субсидії та допомоги в управлінні праці та соціального захисту населення.

Просять скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Тернопільській області від 17.05.2012 року про накладення штрафу на боржника в розмірі 1360 грн.

В судовому засіданні представник Управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА, позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Тернопільській області, просить в позові відмовити з мотивів викладених у запереченні на позов.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають із за безпідставністю.

Оскільки у примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області на виконанні перебуває виконавчий лист виданий Козівським районним судом Тернопільської області 13.01.2012 по справі № 2-а-690/11 про зобов'язання комісії та керівництва Управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА нарахувати і сплатити розмір не нарахованої житлової субсидії за період з жовтня 2010 року по травень місяць 2011 року включно на особисті рахунки позивача по розрахунках за газопостачання № 12554 та електропостачання № 4105076, згідно представлених довідок про доходи та розходи, вирахувавши суму чистого доходу гром. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рахунок не отриманої субсидії на відшкодування витрат з оплати житлово-комунальних послуг.

01.03.2012 на адресу Відділу надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття до виконання вищевказаного виконавчого документа.

Керуючись ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», 02.03.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією зі зворотнім повідомленням. Боржнику надано строк для самостійного виконання рішення суду.

15.03.2012 на адресу Відділу надійшла заява представника Управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА, згідно якої встановлено, що боржником несвоєчасно отримано копію постанови від 02.03.2012 про відкриття виконавчого провадження та заявлено клопотання про відкладення провадження виконавчих дій.

Керуючись ст. 35 Закону, 16.03.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Згідно повідомлення боржника від 23.03.2012 № 01-06/821 встановлено, що рішення суду не виконано. З даного повідомлення встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.1 1.2011 рішення суду першої інстанції залишено без змін, однак боржником подано касаційну скаргу на постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 01.06.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011 до Вищого адміністративного суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

ч. З ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно ст.2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. З Закону України «Про державну виконавчу службу» органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Державний виконавець відповідно до ст. 11 Закону України Про виконавче провадження здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено права та обов'язки сторін виконавчого провадження, згідно даної норми боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

23.04.2012 державним виконавцем на адресу боржника направлено вимогу, де зобов'язано виконати рішення суду у строк до 04.05.2012.

Станом на 07.05.2012 боржником рішення суду не виконано.

Положеннями ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 11, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», 07.05.2012 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 680,00 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин та зобов'язано виконати рішення суду у строк до 14.05.2012.

Станом на 17.05.2012 рішення суду боржником не виконано.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Керуючись ст.ст. 11, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», 17.05.2012 державним виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 1360,00 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин та зобов'язано виконати рішення суду у строк до 23.05.2012.

А тому суд, вважає, що Управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА не виконало рішення суду, а дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, застосування до боржника штрафних санкцій відповідають вимогам ст.ст. 17-19, 25, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 138, КАС України, ст. ст. 5, 11, 75, 89 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 5 ст. 124 Конституції України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Тернопільській області, про скасування постанови про накладення штрафу відмовити із за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Козівський районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня отримання копії даної постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: