Справа № 809/1422/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7240/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Богаченка С.І., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом Тисменицької об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

в с т а н о в и в :

Позивач- Тисменицька ОДПІ звернувся в суд з позовом до відповідача- ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача податковий борг у сумі 12766,64 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 у дохід бюджету податковий борг в сумі 12766,64 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що всупереч положенням ч.2 ст.99 КАС України вимоги позивача - суб'єкта владних повноважень пред'явлені з порушенням шестимісячного строку на звернення до адміністративного суду, оскільки акт позапланової документальної перевірки складено у травні 2015 року, податкове повідомлення-рішення про застосування штрафів прийняте у червні 2015 року, податкову вимогу виставлено у листопаді 2015 року, а позовна заява подана до суду лише у жовтні 2016 року. Крім того, в оскаржуваній постанові суду першої інстанції відсутні правові висновки з питання дотримання позивачем вимог ст. 42, 79 ПК України щодо законності проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, за наслідками якої складено акт від 25 травня 2015 року, зокрема, судом не з'ясовано на підставі якого рішення керівника контролюючого органу, оформленого відповідним наказом, проведено таку перевірку та чи вручено платнику податків (його представнику) у встановленому порядку копію наказу на проведення зазначеної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місця проведення такої перевірки. Також, в порушення вимог Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, апелянту податкове повідомлення-рішення № від 25 червня 2015 року з повідомленням про вручення не надсилалося. Таким чином, позивачем не дотримано встановленої законом процедури узгодження грошового зобов'язання на загальну суму 12766,64 грн., а тому відсутні підстави для стягненняя цієї суми як податкового боргу. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, представник позивача подав заперечення на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду - без змін, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Тисменицька ОДПІ провела документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2012 року платника податків ОСОБА_1, якою встановлено порушення пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.164.2.10 п.164.2 ст.164, п.179.1, п.179.7 ст.179 ПК України, а саме: не подано податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік з відображенням у ній доходу у вигляді спадщини у сумі 201546,22 грн. та відповідно не сплачено податку на доходи фізичних осіб.

За результатами проведеної перевірки складено Акт №65/17/НОМЕР_1 від 25 травня 2015 року.

25 червня 2015 року на підставі вказаного акта Тисменицька ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу донараховано податок на доходи з фізичних осіб, що сплачуються за результатми річного декларування за основним платежем 10077,31 грн. та 2689,33 грн. штрафних санкцій.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення вимог ПК України не виконав податкове зобов'язання зі сплати податку на доходи з фізичних осіб, заявлена сума є узгодженою та у встановлені строки до бюджету не сплачена, а тому підлягає стягненню.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.67 Конституції України відповідач у справі зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно зі ст. 41 ПК України контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, є органи державної податкової служби.

П. 14.1.156 ст.14 ПК України передбачає, що податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами України з питань митної справи.

Згідно з п.14.1.175 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до з п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження контролюючого органу.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведеної перевірки контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_1 отримав спадщину: житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №1549 від 07 серпня 2012 року; земельну ділянку площею 0,09570 га, яка знаходиться в урочищі "Ковалева криниця", с.Серафинці Городенківського району, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №1221 від 10 липня 2012 року; земельну ділянку площею 0,0599 га, яка знаходиться в урочищі "Ставище", с.Серафинці Городенківського району, що підтверджується з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом №1222 від 10 липня 2012 року.

Відповідно до п.п.164.2.10 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід у вигляді вартості успадкованого чи отриманого у дарунок майна у межах, що оподатковується згідно з цим розділом.

Згідно з п.167.2 ст.167 ПК України ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування щодо доходу, нарахованого, зокрема, як доходи в інших випадках, прямо визначених відповідними нормами цього розділу.

П.174.1 ст.174 ПК України передбачає, що об'єкти спадщини платника податку поділяються з метою оподаткування, зокрема, і на об'єкти нерухомості.

Відповідно до вимог п.п.174.2.2 п.174.2 ст.174 ПК України об'єкти спадщини оподатковуються, зокрема, за ставкою, визначеною п.167.2 ст.167 цього Кодексу, вартість будь-якого об'єкта спадщини, що успадковується спадкоємцями, які не є членами сім'ї спадкодавця першого ступеня споріднення.

Членами сім'ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Інші члени сім'ї фізичної особи вважаються такими, що мають другий ступінь споріднення (п.п.14.1.263 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Оскільки відповідач отримав спадщину від спадкодавця не першого ступеня спорідненості, то ставку податку з доходів фізичних осіб з вартості об'єкта спадщини визначено в розмірі 5%.

Відповідно до п.174.3, п.174.3 ст.174 ПК України особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину. Дохід у вигляді вартості успадкованого майна (кошти, майно, майнові чи немайнові права) у межах, що підлягає оподаткуванню, зазначається в річній податковій декларації, крім спадкоємців-нерезидентів, які зобов'язані сплатити податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини, та спадкоємців, які отримали у спадщину об'єкти, що оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб, а також іншими спадкоємцями - резидентами, які сплатили податок до нотаріального оформлення об'єктів спадщини. нотаріус щокварталу подає до контролюючого органу за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса інформацію про видачу свідоцтв про право на спадщину та/або посвідчення договорів дарування в порядку, встановленому цим розділом для податкового розрахунку. Нотаріус видає спадкоємцю-нерезиденту свідоцтво про право на спадщину за наявності документа про сплату таким спадкоємцем податку з вартості об'єкта спадщини.

Згідно з п.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.179.5 ст.179 ПК України податкова декларація заповнюється платником податку самостійно або іншою особою, нотаріально уповноваженою платником податку здійснювати таке заповнення, у порядку, передбаченому главою 2 розділу II цього Кодексу.

Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов'язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п.179.7 ст.179 ПК України).

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 не подав податкової декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік з відображенням у ній доходу у вигляді спадщини у сумі 201546,22 грн. та відповідно не сплачив податок на доходи фізичних осіб.

За фактом порушення відповідачем вищевказаних вимог ПК України, Тисменицька ОДПІ 25 червня 2015 року прийняла податкове повідомлення- рішення №, яким позивачу донараховано податок на доходи з фізичних осіб, що сплачуються за результатми річного декларування за основним платежем 10077,31 грн. та 2689,33 грн. штрафних санкцій.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивачем не оскаржувалося ні в адміністративному, ні в судовому порядку.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 Кодексу).

На виконання вказаних положень ПК України, Тисменицька ОДПІ надіслала ОСОБА_1 податкову вимогу №1530-18 від 13 листопада 2015 року.

Вказана вимога залишена без виконання, податковий борг відповідача не погашено, з цього часу не переривався.

Матеріалами справи стверджується, що податкове зобов'язання ОСОБА_1 зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2012 рік за основним платежем 10077,31 грн. та 2689,33 грн. штрафних санкцій, визначені податковим повідомленням-рішенням № від 25 червня 2015 року в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувалося та не скасоване, доказів протилежного суду не представлено, як і не надано доказів про сплату заборгованості.

Таким чином, вказане податкове зобов'язання є узгодженим, а тому відповідно до вимог ПК України підлягає стягненню.

Відповідно до ст.67 Конституції України відповідач у справі зобов'язаний сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) в порядку і розмірах, встановлених законом.

Оскільки відповідач добровільно не погасив спірну суму податкового боргу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення такого в судовому порядку.

Колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що суд першої інстанції помилково не застосував до спірних правовідносин приписи ст.99 КАС України щодо строків звернення до адміністративного суду, оскільки відповідно до п.102.4 ст.102 ПК України податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, а відповідно до положень ПК України момент виникнення податкового боргу пов'язується виключно із закінченням строків для сплати податкового зобов'язання визначеного платником податку самостійно або узгодженого податкового зобов'язання у випадку, коли таке зобов'язання не сплачене.

Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на те, що ним не було отримано копію податкового повідомлення-рішення № від 25 червня 2015 року, податкову вимогу №1530-18 від 13 листопада 2015 року, оскільки таке спростовується матеріалами справи, зокрема, долученими до позовної заяви копією повідомлення про вручення поштового відправлення та копіями опису вкладення до цінного листа.

Інші покликання апелянта колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст.138 КАС України предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов'язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо, а такі відповідачем не спростовані.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року у справі № 809/1422/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: С.І. Богаченко

А.Р. Курилець