Справа № 809/1013/17
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. Справа № 809/1013/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кафарського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Федів А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську до Державного підприємства "Виробниче об'єднання Карпати" про стягнення заборгованості в сумі 35 479,05 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

12.07.2017 Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську (надалі позивач, УПФУ в м. Івано-Франківську) звернулося в суд з адміністративним позовом до Державного підприємства "Виробниче об'єднання Карпати" (надалі відповідач, ДП "ВО Карпати") про стягнення заборгованості в сумі 57 151,25 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач протиправно не відшкодував витрати, понесені УПФУ в м. Івано-Франківьку на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до вимог законодавства на пільгових умовах колишнім працівникам підприємства. У звязку з цим та враховуючи надіслані відповідачу розрахунки заборгованості по відшкодуванню вищезгаданих витрат у ДП "ВО Карпати" виникла заборгованість перед позивачем в загальній сумі 57 151,25 грн., яка підлягає до стягнення в судовому порядку.

Згідно заяви від 21.07.2017 №5027/06 УПФУ в м. Івано-Франківьку зменшено розмір позовних вимог та заявлено до стягнення з відповідача 35 479,05 грн. заборгованості (а.с. 39-40).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. 24.07.2017 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника ДП "ВО Карпати" (а.с. 89). При цьому, щодо позову заперечив, з мотивів викладених в письмовому запереченні від 21.07.2017 №21/07-2017 (а.с. 43-52). Зокрема, в наведеному запереченні зазначив, що відповідач протиправно включив у розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій визначеним працівникам підприємтсва для їх відшкодування позивачем, внаслідок безпідставного, в порушення вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення" перепризначення дат досягнення згаданими громадянами пенсійного віку. Вказані обставини неодноразово підтверджувались висновками судів в судових рішеннях, які набрали законної сили. За вказаних обставин, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні даного позову.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Державне підприємство "Виробниче об'єднання "Карпати" зареєстроване як юридична особа та відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" являється страхувальником, який згідно частини 1 статті 15 вказаного Закону є платником страхових внесків.

Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" визначаються: принципи та структура системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обовязки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками.

Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Частиною 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсій призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд встановив, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працювали в ДП "ВО Карпати" та здобули спеціальний стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зокрема, згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, які містяться в матеріалах справи, працівникам: ОСОБА_2 призначено пенсію на пільгових умовах з 05.07.2009; ОСОБА_3 з 18.07.2010; ОСОБА_4 з 14.03.2011; ОСОБА_5 з 26.03.2010; ОСОБА_6 з 06.04.2010, ОСОБА_7 з 11.07.2010; ОСОБА_11 з 14.11.2010; ОСОБА_9 з 07.07.2011; ОСОБА_10 з 01.06.2011 (а.с. 8, 10).

Обовязок підприємств здійснювати відшкодування витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлює Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року за №21-1 (далі - Інструкція), яка розроблена відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції встановлено, що платниками страхових внесків є підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Відповідно пункту 6.1 Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, частиною 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та розділом 6 Інструкції встановлено обовязок підприємств відшкодовувати витрати органу Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, особам, що здобули стаж, який дає право на даний вид пенсії на цьому підприємстві, до досягнення такими особами пенсійного віку.

Представник відповідача в письмовому запереченні на даний позов зазначив, що вищевказані працівники ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, досягли пенсійного віку, який був передбачений статтею 26 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування на час призначення пільгових пенсій, згідно якого жінки мали право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 55 років та наявності страхового стажу не менше 5 років. За вказаних обставин, представник відповідача вважає, що зобовязання ДП "ВО Карпати" з відшкодування пенсійному органу витрат на виплату пенсій відповідних працівників припинило свою дію з моменту досягнення такими працівниками зазначеного вище пенсійного віку, а саме: ОСОБА_2 04.07.2014, ОСОБА_3 17.07.2014, ОСОБА_4 13.03.2016, ОСОБА_5 28.02.2015, ОСОБА_6 05.04.2015, ОСОБА_7 10.07.2015, ОСОБА_8 13.11.2015, ОСОБА_9 06.07.2016, ОСОБА_10 13.01.2015.

З огляду на вказані доводи представника відповідача, суд зазначає наступне.

Згідно абзацу 4 пункту 1 статті 2 Закону України "Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (а це суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників), крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 28.04.2014 до досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Підпунктом 17 пункту 6 розділу ІІ Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до статті 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону №3668 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Як встановлено судом вище, пільгові пенсії працівникам відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були призначені до набрання чинності статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону №3668 від 08.07.2011, тобто до 01.10.2011.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі №1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що оскільки правовідносини з приводу відшкодування витрат на виплату пільгових пенсій, призначених згідно пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виникають з моменту призначення таких пенсій, то обовязок підприємства відшкодовувати такі витрати до досягнення пенсіонерами віку, визначеного статтею 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в редакції Закону України від 08.07.2011 за № 3668-VI, поширюється виключно на пільгові пенсії, призначені громадянам після 01.10.2011 року.

Вказані обставини щодо відшкодування витрат на виплату пільгових пенсій працівникам відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, досліджувалися судами під час розгляду інших адміністративних справ та встановлені в рішеннях Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справах №809/348/14 від 25.02.2014 (а.с. 58-61), №809/1062/16 від 11.10.2016 (а.с. 71-75) та Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №876/10377/14 (а.с. 69-70), які набрали законної сили.

Зокрема, в наведених судових рішеннях визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську та Управління Пенсійного Фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківській області щодо включення до відповідних розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах вищевказаним пенсіонерам за відповідні періоди протягом 2013-2015 років та зобовязано наведені органи Пенсійного Фонду України виключити суми витрат по відшкодуванню пільгових пенсій зазначеним вище пенсіонерам з відповідних розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до частини 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

З огляду на вказане, позивач безпідставно включив в розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за період з 01.04.2017 по 01.07.2017.

Зокрема, в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з квітня 2017 від 12.04.2017 №2942/04 (а.с. 8) та від 10.01.2017 №181/04 (а.с. 10) по вищевказаних пенсіонерах визначено витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в загальному розмірі 11 509,14 грн., в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з травня 2017 від 18.05.2017 №3694/04 (а.с. 17) та від 10.05.2017 №348/02 (а.с. 21) по вищевказаних пенсіонерах визначено витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в загальному розмірі 11 931,31 грн., в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з червня 2017 від 14.06.2017 №4276/04 (а.с. 28) по вищевказаних пенсіонерах визначено витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в загальному розмірі 119 931,31 грн. Таким чином, загальний розмір фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по пенсіонерах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, безпідставно визначених позивачем з 01.04.2017 по 01.07.2017 становить 35 371,76 грн.

Що решти суми заборгованості заявленої в даному адміністративному позові, то вона стосується витрат на виплату та доставку пільгових пенсій по інших колишніх працівниках ДП "ВО Карпати", яка погашена відповідачем, що також підтверджується в заяві позивача про зменшення позовних вимог від 21.07.2017 за №5027/06 (а.с. 39).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Державного підприємства "Виробниче об'єднання Карпати" заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах в розмірі 35 479,05 грн. є безпідставними, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_12

Постанова складена в повному обсязі 27.07.2017.