Справа № 804/2343/17
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"25" липня 2017 р.Справа № 804/2343/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Олефіренко Н.А., Чумака С. Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі №804/2343/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 07.04.2017 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 21.03.2017 року про нарахування штрафних санкцій за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на суму 89086,24 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 21.03.2017 року про нарахування штрафних санкцій за порушення вимог декларування валютних цінностей на суму 340,00 грн..

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмолено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» є юридичною особою (), зареєстроване 24.06.1998 року та перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Шевченківському районі м.Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (а.с.11-17).

Відповідач - Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області є субєктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

В період з 21.02.2017 року по 01.03.2017 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «ТПК «Укрхімекспорт» з питань дотримання підприємством вимог валютного законодавства України при здійсненні розрахунків в іноземній валюті при виконанні умов зовнішньоекономічних контрактів від 23.07.2015 року №23/07-2015КУ за період з 23.07.2015 року - 31.01.2017 року, та від 01.09.2015 року №135-241NB15 за період з 01.09.2015 року - 31.01.2017 року, за результатами якої 07.03.2017 року складено акт перевірки №1800/04-36-14-04/25543463 (а.с.21-31)

Висновками ату перевірки податковим органом встановлені порушення позивачем:

- ст.1 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» - частину виручки зараховано на валютний рахунок в уповноваженому банку пізніше 180(90) календарних днів з дати митного оформлення продукції, що експортується, без отримання висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку та здійснення імпортної операції, що здійснюється на умовах відстрочення поставки, в разі коли таке відстрочення перевищує 180(90) календарних днів з моменту здійснення авансового платежу на користь постачальника продукції, що експортується, без отримання висновку центрального органу виконавчої влади з економічної політики;

- п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», п.1 Указу Президента України №319/94 від 18.06.1994 року «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які незаконно знаходяться за її межами».

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДФС у Дніпропетровській області 21.03.2017 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД та невиконання зобовязань та порушення вимог валютного законодавства у розмірі 89086,24 грн. (а.с.32);

- №, яким ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД та невиконання зобовязань та порушення вимог валютного законодавства у розмірі 340,00 грн. (а.с.33).

Позивач не погодився з такими рішеннями податкового органу та оскаржив їх до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ст.2 Закону України від 23 вересня 1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями (далі по тексту - Закон №185) імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

У звязку з набранням чинності з 17.11.2012 року Закону України від 06.11.2012 року №5480-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» (далі по тексту - Закон №5480) та постанови Правління Національного банку України від 16.11.2012 року №475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті» (далі по тексту - Постанова №475), внесено зміни до Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», відповідно до яких, Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що встановлені ч.1 ст.1 та ст.2 Закону №185.

Постановою Правління Національного банку України від 03.06.2015 р. №354, яка набрала чинності з 04 червня 2015 року і діяла до 03 вересня 2015 року включно, установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.07.2015 року між ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» як постачальником та ЧТУП «АльтХім» (м.Мінськ, Республіка Білорусь) як покупцем, укладено контракт №23/07-2015 КУ на постачання товару (етілацитат).

В рамках вказаного контракту 07.08.2015 року позивачем поставлено ЧТУП «АльтХім» товар на загальну суму 21554,12 євро.

Отже, враховуючи приписи постанови Правління Національного банку України від 03.06.2015 року №354, останнім днем розрахунку за контрактом №23/07-2015 КУ від 23.07.2015 року є 05.11.2015 року.

В той же час, 12.10.2015 року між ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» та Sinophil Investment Limited, Республіка Кіпр (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги сплати поставленої продукції, за умовами якого кредитор передає новому кредитору право вимоги к боржнику - ЧТУП «АльтХім» сумі 21554,12 євро за контрактом №23/07-2015 КУ від 23.07.2015 року.

На підставі вказаного договору сторонами погоджено повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.11.2015 року.

04.11.2015 року ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» та Sinophil Investment Limited погоджено угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якої сторони дійшли згоди про припинення грошових вимог, а саме: грошові вимоги у сумі 21554,12 євро за договором про відступлення права вимоги сплати поставленої продукції від 12.10.2015 року та грошових вимог за контрактом грошової позики №624-475-BN10 від 14.12.2010 року по сплаті частки, що становить 21554,12 євро шляхом заліку вказаних вимог. З моменту підписання договору вказані грошові вимоги вважаються закінченими.

Проте, за вказаною угодою заліку вимог не відбулось.

Згідно реєстраційного свідоцтва №88 від 29.12.2010 року №13-021/11672, контракт грошової позики №624-475-BN10 від 14.12.2010 року, укладений між ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» та Sinophil Investment Limited, на загальну суму 5000000 євро є зареєстрованим; строк погашення договору - 30.12.2015 року.

Відповідно до статті 4 Закону №185 порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожен день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленої продукції) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 13 розділу III Декрету Кабінету Міністрів №15-93 від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Національний банк України, є головним органом валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів; забезпечує виконання уповноваженими банками функцій щодо здійснення валютного контролю, згідно з цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Уповноважені банки, фінансові установи та національний оператор поштового зв'язку, які отримали від Національного банку України генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, здійснюють контроль за валютними операціями, що проводяться резидентами і нерезидентами через ці установи.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» субєкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» не містить заборони щодо зміни сторонами істотних умов договору, у тому числі його ціни, шляхом підписання додаткових угод до нього.

Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» регулює порядок припинення зобовязань між резидентом і нерезидентом шляхом виконання, проте, це не виключає можливості припинити зобовязання в інший спосіб, зокрема, зарахуванням.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 14 вказаного Закону всі субєкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Господарське зобовязання у відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України, припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналогічні положення містяться в ч.3 ст.203 Господарського кодексу України.

Відповідно до п.1.10. Постанови Національного банку №136 від 24.03.1999 року «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями» експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобовязань за цими операціями зарахуванням, якщо:

- вимоги випливають із взаємних зобовязань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;

- вимоги однорідні;

- строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги;

- між сторонами не було спору щодо характеру зобовязання, його змісту, умов виконання, тощо.

Спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України не забороняється припинення зобовязання зарахуванням зустрічної однорідної вимоги за зовнішньоекономічними договорами.

Закон України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» регулює порядок припинення зобовязань між резидентом і нерезидентом шляхом виконання, проте це не виключає можливості припинити зобовязання в інший спосіб, зокрема зарахуванням.

При цьому, виконання зобовязань нерезидента перед резидентом України за зовнішньоекономічним контрактом шляхом зарахування зустрічних грошових вимог за наявності належним чином оформлених документів є підставою для зняття банком із контролю експортно-імпортної операції, вчинюваної ним відповідно до Інструкції про порядок здійснення контролю і отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року №136, зареєстрованої Міністерством юстиції України 28 травня 1999 року за №338/3631.

Пунктом 2 Постанови №163 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обовязкового продажу надходжень в іноземній валюті» встановлена вимога щодо обовязкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті у вигляді валютної виручки резидентів від продажу товарів за зовнішньоекономічними договорами.

Вказаними положеннями законодавства не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків по зовнішньоекономічних операціях, що не передбачають власне надходження іноземної валюти.

Так, валюта підлягає продажу у разі її надходження на рахунок резидента, що само по собі не є обмеженням для здійснення розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами шляхом зарахування зустрічних грошових вимог, оскільки таке право гарантовано законами України.

З урахуванням наведенного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, як сторона зовнішньоекономічних операцій, має право на застосування такої форми розрахунків як зарахування (залік) зустрічних однорідних вимог.

Проте, з акту перевірки №1800/04-36-14-04/25543463 від 07.03.2017 року вбачається, що 28.12.2015 року розірвано угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 04.11.2015 року. Грошове зобовязання у сумі 21554,12 євро новим кредитором - Sinophil Investment Limited зараховано лише 29.12.2015 року на розподільчий рахунок позивача, як оплата по договору відступлення права вимоги від 12.10.2015 року.

Вказана обставина апелянтом не заперечується та не спростовується.

Отже фактично розрахунок за контрактом №23/07-2015 КУ від 23.07.2015 року здійснено 30.12.2015 року - дата зарахування коштів на рахунок ТОВ ТПК «Укрхімекспорт».

Таким чином, неможливо стверджувати, що зовнішньоекономічні операції між позивачем та контрагентом - нерезидентом ЧТУП «АльтХім» були припинені в межах терміну, встановленого чинним законодавством, із застосуванням заліку взаємних зустрічних однорідних вимог, оскільки угода про зарахування зустрічних однорідних вимог від 04.11.2015 року, що передбачала зарахування грошових вимог у сумі 21554,12 євро за договором про відступлення права вимоги сплати поставленої продукції від 12.10.2015 року шляхом заліку розірвана.

Крім того, в акті перевірки №1800/04-36-14-04/25543463 від 07.03.2017 року зазначено, що станом на 01.04.2015 року ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» не вказано наявність простроченої заборгованості по контракту від 01.09.2015 року №135-241NB15, укладеного між ТОВ ТПК «Укрхімекспорт», як постачальником та ЧТПЧ «ТрейдХім» (Російська Федерація) у сумі 40 євро.

Згідно розрахунку виконання ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» експортних контрактів, у період з 04.11.2015 року по 22.06.2016 року ЧТПЧ «ТрейдХім» перераховано за контрактом 154240,04 євро, а сума фактурної вартості товару складає 154280,04 євро.

Проти вказаного порушення апелянт не заперечував та не спростовував.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підтвердження висновків перевірки про порушення позивачем ст.1 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині несвоєчасного отримання валютної виручки в сумі 21554,12 євро згідно контракту №23/07-2015 КУ від 23.07.2015 року та 40 євро згідно контракту від 01.09.2015 року №135-241NB15, ст.1 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо повернення на Україну валютних цінностей, які незаконно знаходяться за її межами».

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області доведено правомірність податкових повідомлень-рішень від 21.03.2017 року № та № за порушення ТОВ ТПК «Укрхімекспорт» термінів розрахунків у сфері ЗЕД та невиконання зобовязань та порушення вимог валютного законодавства.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Згідно частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Укрхімекспорт» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі №804/2343/17 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі №804/2343/17 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 26 липня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: Н.А. Олефіренко

Суддя: С.Ю. Чумак