Справа № 804/4579/16
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2017 року справа № 804/4579/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Федосєєвої Ю.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі №804/4579/16 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування наказів, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.07.2016 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 26.04.2016 року №14-с в частині притягнення його (слідчого СВ фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області) до дисциплінарного стягнення у виді звільнення з податкової міліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 28.04.2016 року №240-о про його звільнення;

- поновити його на посаді слідчого СВ фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області;

- стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу на день постановлення рішення по справі.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 26.04.2016 року №14-с в частині притягнення слідчого СВ фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_2 до дисциплінарного стягнення у виді звільнення з податкової міліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 28.04.2016 року №240-о про звільнення слідчого СВ фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_2.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді слідчого СВ фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на 26.10.2016 року.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді звернено до негайного виконання.

Відповідач не погодився з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обрахувавши його з розміру середньоденного заробітку в 199,85 грн., всього за період з 17.05.2016 року по 18.07.2017 року в сумі 58356,20 грн..

Представник відповідача в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обовязковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до наказу Державної податкової служи №948-о від 14.12.2005 року ОСОБА_2 був прийнятий на службу в податкову міліцію, що підтверджується записом в трудовій книжці (а.с.8-зворіт).

Т.в.о. першого заступника Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області підполковник податкової міліції ОСОБА_3 28.03.2016 року звернувся з рапортом до керівництва ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якому зазначив про відсутність ОСОБА_2 на робочому місці з 17.03.2016 року та не надання до ДПІ будь-яких документів щодо причин його відсутності.

На підставі вказаного рапорту видано наказ №293 від 30.03.3016 року про проведення службового розслідування за фактом тривалої відсутності ОСОБА_2 на робочому місці.

У висновку службового розслідування, затвердженого 26.04.2016 року в.о.начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4, встановлено грубе порушення позивачем службової дисципліни, яке виразилось у тривалій відсутності на службі без поважних причин та не виконанні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, у звязку з чим ОСОБА_2 заслуговує накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з податкової міліції.

На підставі зазначеного висновку Наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників податкової міліції» №14-с від 26.04.2016 року за порушення службової дисципліни, яке виразилось у порушенні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, шляхом самовільного залишення місця несення служби (неявка на роботу з незясованих причин) з 28.03.2016 року по теперішній час, накладено на слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з податкової міліції (а.с.57).

Наказом ГУ ДФС України у Дніпропетровській області №240-о від 28.04.2016 року ОСОБА_2 звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил за п.64 «є» (за порушення дисципліни). Підставою для винесення вказаного наказу є наказ ГУ ДФС України у Дніпропетровській області від 26.04.2016 року №14-с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника податкової міліції» (а.с.10).

Позивач не погодився з такими наказами відповідача та оскаржив їх до суду.

Задовольняючи адміністративний позов в повному обсязі, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_2 в період з 24.02.2016 року по 16.05.2016 року знаходився на лікарняному, таким чином, оскільки в день прийняття спірного наказу від 28.04.2016 року позивач перебував на лікарняному, отже відповідачем не дотримано законодавчо визначені умови звільнення, у звязку з чим, наказ ГУ ДФС України у Дніпропетровській області №240-о від 28.04.2016 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відносини щодо проходження служби в органах податкової міліції, насамперед, регулюються Розділом ХVIII-2 «Податкова міліція» Податкового кодексу України та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року №114.

Відповідно до п.353.1 ст.353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно п.354.1, п.354.4 ст.354 ПК України посадова чи службова особа податкової міліції у межах повноважень, наданих цим Кодексом та іншими законами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну відповідальність згідно із Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ або іншу передбачену законом відповідальність. Посадова чи службова особа податкової міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обовязки, несе відповідальність у встановленому законом порядку.

Таким чином, на позивача - ОСОБА_2 розповсюджуються вимоги Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114 (далі по тексту - Положення №114).

Згідно до п.10 Положення №114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обовязки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обовязки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Сутність службової дисципліни, обовязки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року №3460 (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобовязує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.

За приписами ст.5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового та начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно з п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Зокрема передбачено, що з метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обовязків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Відповідно до статті 18 Дисциплінарного статуту такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Таким чином за приписами Дисциплінарного статуту з метою зясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Наказом МВС України від 12.03.2013 року№230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі по тексту Інструкція №230).

Вказана Інструкція №230 визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні (пп. 1.1 розділу I Інструкції №230).

Підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, повязані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс (пп. 2.1 розділу II Інструкції № 230).

Як зазначалось вище, т.в.о. першого заступника Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області підполковник податкової міліції ОСОБА_3 28.03.2016 року звернувся з рапортом до керівництва ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якому зазначив про відсутність ОСОБА_2 на робочому місці з 17.03.2016 року та не надання до ДПІ будь-яких документів щодо причин його відсутності.

На підставі вказаного рапорту видано наказ №293 від 30.03.3016 року про проведення службового розслідування за фактом тривалої відсутності ОСОБА_2 на робочому місці, та за результатами службового розслідування 26.06.2016 року складено висновок, який затверджений 26.04.2016 року в.о.начальника ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 (а.с.54-56).

Під час службового розслідування встановлено, що ОСОБА_2 знаходився на лікарняних:

- з 24.02.2016 року по 29.02.2016 року згідно листка непрацездатності АГЮ №088067, виданого комунальним закладом Дніпропетровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 5;

- 01.03.2016 року згідно довідки лікаря-стоматолога ОСОБА_5;

- з 02.03.2016 року по 04.03.2016 року згідно листка непрацездатності ВАБ №146392, виданого ДУ ТМО МВС України по Дніпропетровській області;

- з 09.03.2016 року по 10.03.2016 року згідно листка непрацездатності АГС №882867, виданого комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр Шевченківського району м.Києва;

-з 11.03.2016 року по 16.03.2016 року згідно довідки про непрацездатність №46, виданої комунальним закладом Дніпропетровської міської клінічної лікарні №11 ДОР;

- з 17.03.2016 року по 22.03.2016 року згідно листка непрацездатності АГС № 882895, виданного комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр Шевченківського району м.Києва;

- з 23.03.2016 року по 25.03.2016 року згідно листка непрацездатності АГЧ № 496589, виданогокомунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр Шевченківського району м.Києва.

18.04.2016 року з метою встановлення факту перебування ОСОБА_2 на лікуванні у медичних закладах, були направлені запити до департаменту oxopони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації (№799/9/04-36-21-15), до департаменту охорони здоровя Дніпропетровської міської ради 798/9/04-36-21-02-15), до комунального закладу Дніпропетровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 5 (№2241/10/04-36-21-02-15), до державної установи ТМО МВС України по Дніпропетровській області (№2238/10/04-36-21-02-15), до комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичного центру» Шевченківського району м.Києва (№2239/10/04-36-21-02-15), до комунального закладу Дніпропетровської міської клінічної лікарні №11 ДОР (№ 2240/10/04-36-21-02-15).

У відповіді департаменту охорони здоровя Дніпропетровської області державної адміністрації (вх.№ 3340/0/29-18 від 19.04.2016 року) зазначено, що враховуючи вимоги ст.11 Закону України «Про інформацію» департамент охорони здоровя облдержадміністрації не має можливості збирати від лікувальних профілактичних закладів запитувану інформацію.

У відповіді департаменту охорони здоровя Дніпропетровської міської ради (лист від 19.04.2016 року № 4/10-1113) зазначено, що відповідно до Положення про департамент охорони здоровя Дніпропетровської міської ради, затвердженого сесією Дніпропетровської міської ради від 24.07.2013 року № 35/37, департамент охорони здоровя не має повноважень встановлювати місцезнаходження громадян у лікувально-профілактичних закладах м.Дніпропетровська. Згідно п.п.1 ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» департамент охорони здоровя Дніпропетровської міської ради не володіє і не зобовязаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти запитуваною інформацією.

У відповіді комунального закладу Дніпропетровського центру первинної медико-санітарної допомоги № 5 (лист від 20.04.2016 року № 375) зазначено, що ОСОБА_2 перебував на лікарняному з 24.02.2016 року по 29.02.2016 року з діагнозом: гостра респіраторна вірусна інфекція. На час надання відповіді за медичною допомогою не звертався.

У відповіді державної установи ТМО МВС України по Дніпропетровській області (лист від 19.04.2016 року №68) зазначено, що ОСОБА_2 перебував на лікарняному з 02.03.2016 року по 04.03.2016 року з діагнозом: гостра респіраторна вірусна інфекція. Станом на 18.04.2016 року на лікуванні не перебуває.

У відповіді комунального закладу Дніпропетровської міської клінічної лікарні №11 ДОР (лист від 19.04.2016 року № 434) зазначено, що ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні з 11.03.2016 року по 16.03.2016 року з діагнозом: гострий бронхіт.

З комунального некомерційного підприємства «Консультативно- діагностичного центру» Шевченківського району м.Києва на момент складання цього висновку відповідь не отримана.

08.04.2016 року на адресу місця проживання ОСОБА_2 був направлений лист №2095/10/04-36-21-02-07 з вимогою прибути 15.04.2016 року до ГУ ДФС у Дніпропетровській області для надання пояснень щодо тривалої відсутності на робочому місці та надати відповідні підтверджуючі документи. На день складання цього висновку ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Дніпропетровській області не зявився.

У табелі обліку використання робочого часу за березень 2016 року слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДНІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області (наданому листом від 15.04.2016року № 9856/10/04-64-09), ОСОБА_2 з 28.03.2016 року ставиться відмітка про неявку на роботу з незясованих причин.

З метою інформування про необхідність прибуття 15.04.2016 року до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, слідчим відділом фінансових розслідувань Лівобережної ОДНІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровської області ОСОБА_2 був направлений лист від 14.04.2016 року № 79/04-64-09. На день складання цього висновку ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Дніпропетровській області не зявився.

Також слідчим СВ ФР Лівобережної ОДНІ м.Дніпропетровська лейтенантом податкової міліції ОСОБА_6 15.04.2016 року було здійснено виїзд за адресою місця проживання ОСОБА_2: АДРЕСА_1, за результатами якого встановлено відсутність останнього за вказаною адресою.

На час складання висновку службового розслідування ОСОБА_2 до ГУ ДФС у Дніпропетровській області не прибув, документи, які пояснюють причини його відсутності на робочому місці з 28.03.2016 року не надав, мобільний звязок з ним відсутній, місце знаходження невідоме.

Крім того, в ході службового розслідування встановлено, що прокуратурою Дніпропетровської області оголошено розшук ОСОБА_2 по кримінальному провадженню №0000266 від 27.03.2015 року (згідно копій документів, наданих службовою запискою управління внутрішньої безпеки ГУ ДФС №667/8/04-36-02-10 від 25.04.2016 року).

Відповідно до посадової інструкції слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області, затвердженої в.о. начальника Лівобережної ОДНІ м. Дніпропетровська від 12.05.2015 року, слідчий зобовязаний: виконувати накази, розпорядження, вказівки Головного слідчого управління ДФС України, не допускати вчинків та будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його обєктивності та неупередженості. Несе повну відповідальність за виконання покладених на нього завдань, вимог посадової інструкції, дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, вимог положень кримінального процесуального законодавства, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службової дисципліни.

У висновку зазначено, що ОСОБА_2 протягом 4 тижнів фактично не виконує свої службові обовязки (з 28.03.2016 року по теперішній час), на роботу не зявляється, про причини відсутності не повідомляє.

Таким чином, дослідивши зазначені вище обставини, комісія дійшла висновку, що ОСОБА_2, займаючи відповідальну посаду, через особисту недисциплінованість та безвідповідальне ставлення до виконання своїх службових обовязків, а також, ймовірно, з метою уникнення кримінальної відповідальності за дії, які є предметом досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000266 від 27.03.2015 року, грубо порушив службову дисципліну шляхом невиконання вимог пункту 2.4.11. Регламенту Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровської області, посадової інструкції слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області та вимог статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, тобто ним скоєно дисциплінарний проступок.

Висновком службового розслідування, затвердженого 26.04.2016 року в.о.начальника

ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4, встановлено грубе порушення позивачем службової дисципліни, яке виразилось у тривалій відсутності на службі без поважних причин та не виконанні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, у звязку з чим ОСОБА_2 заслуговує накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з податкової міліції.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що позивачем порядок (процедура) проведення службового розслідування та висновок службового розслідування не оскаржувався.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення.

На підставі пп.«є» п.64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Вказані у висновку службового розслідування засоби та надані відповідачем до матеріалів справи докази свідчать про те, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області вживалися всі можливі заходи для встановлення місцезнаходження позивача та повідомлення його про проведення службового розслідування.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що неповідомлення ОСОБА_2 про проведення відносно нього службового розслідування зумовлено поважними обєктивними причинами, які сталися не з вини відповідача, а саме відсутністю ОСОБА_2 за місцем проживання та неповідомлення керівництву позивачем свого місця перебування.

Таким чином, ОСОБА_2 про причини не виходу на службу з 28.03.2016 року по день звільнення керівництво Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровської області не повідомляв, як не повідомляв і про своє місце знаходження у вказаний період.

На підставі викладеного судова колегія дійшла висновку, що не відібрання перед накладенням дисциплінарного стягнення від ОСОБА_2 письмового пояснення щодо причин скоєння дисциплінарного проступку не може вважатися порушенням ст.14 Статуту, оскільки таке неповідомлення відбулось з вини самого позивача, який не повідомив керівництво про своє місцезнаходження.

На підставі вказаного вище висновку службового розслідування від 26.04.2016 року Наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників податкової міліції» №14-с від 26.04.2016 року за порушення службової дисципліни, яке виразилось у порушенні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, шляхом самовільного залишення місця несення служби (неявка на роботу з незясованих причин) з 28.03.2016 року по теперішній час, накладено на слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області майора податкової міліції ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у виді звільнення з податкової міліції (а.с.57).

Наказом ГУ ДФС України у Дніпропетровській області №240-о від 28.04.2016 року ОСОБА_2 звільнено з податкової міліції в запас Збройних Сил за п.64 «є» (за порушення дисципліни). Підставою для винесення вказаного наказу є наказ ГУ ДФС України у Дніпропетровській області від 26.04.2016 року №14-с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника податкової міліції» (а.с.10).

Посилання позивача в позові на ту обставину, що 10.03.2016 року ним був поданий рапорт на звільнення зі служби з 14.03.2016 року у звязку із скороченням штатів, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки у вказаний період позивач знаходився на лікарняному, а після 28.03.2016 року він взагалі не повідомляв керівництву про своє місцезнаходження та причини неявки на службу. Наявність зазначено рапорту не позбавляє відповідача звільнити ОСОБА_2 за порушення дисципліни.

Судом першої інстанції в постанові зазначено, що в матеріалах справи наявні докази про поважність відсутності ОСОБА_2 за місцем служби, оскільки в період з 24.02.2016 року по 16.05.2016 року останній знаходився на лікарняному, що підтверджується листком непрацездатності.

Таке посилання суду є хибним, оскільки за висновком службового розслідування у табелі обліку використання робочого часу за березень 2016 року слідчого відділу фінансових розслідувань Лівобережної ОДНІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_2 з 28.03.2016 року ставиться відмітка про неявку на роботу з незясованих причин, на роботу не зявляється, про причини відсутності не повідомляє.

Як вбачається з висновку, з 24.02.2016 року по 26.04.2016 року (день складання висновку службового розслідування) позивач пять разів знаходився на лікарняному, останній раз: з 23.03.2016 року по 25.03.2016 року (26 та 27 березня - вихідні).

Після 28.03.2016 року по день складання висновку та видання наказу про звільнення ОСОБА_2, будь-яких відомостей щодо причин неявки останнього на службу та його місце знаходження керівництво не мало та не отримувало.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає незмістовними доводи позивача про відсутність на службі з 28.03.2016 року з поважних причин - знаходження на лікарняному, оскільки про такі причини не виходу на службу з 28.03.2016 року по день звільнення, як і про своє місцезнаходження ОСОБА_2 керівництво Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровської області у будь-який спосіб не повідомляв.

Посилання представника позивача на ту обставину, що в травні 2016 року позивачем було направлено відповідачу листи непрацездатності за період з 28.03.2016 року по травень 2016 року, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки вказана обставину на спростовує фактів встановлених у висновку службового розслідування щодо порушення ОСОБА_2 службової дисципліни, яке виразилось у тривалій відсутності на службі без поважних причин та не виконанні вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 28.03.2017 року явка позивача в судове засідання визнавалась обовязковою для надання позивачем пояснень щодо позовних вимог в судовому засіданні, про що було відомо і представнику позивача.

Проте, позивачем не було виконано ухвалу суду, як і не було повідомлено в будь-який спосіб про причини невиконання вказаної ухвали суду.

Представником позивача суду апеляційної інстанції будь-яких пояснень з цього приводу надано не було.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 будь-якої зацікавленості до служби на протязі 2016-2017 року не проявляв, навіть після постановлення судом першої інстанції рішення про поновлення його на посаді (з 26.10.2016 року та по теперішній час), до місця служби не зявлявся, про місце свого находження та причини неявки керівництво Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровської області у будь-який спосіб не повідомляв.

Таким чином, протиправність поведінки позивача полягає у порушенні ним правил службової дисципліни, передбачених Дисциплінарним статутом. Під наявністю вини працівника у вчиненні діяння, розуміється ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків.

На підставі вищевикладеного судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність наказів Головного Управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 26.04.2016 року №14-с в частині притягнення ОСОБА_2 (слідчого СВ фінансових розслідувань Лівобережної ОДПІ м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області) до дисциплінарного стягнення у виді звільнення з податкової міліції, та від 28.04.2016 року №240-о про звільнення ОСОБА_2 з податкової міліції в запас Збройних Сил за п.64 «є» (за порушення дисципліни).

А відтак, відсутні підстави і для задоволення позовних вимог в частині скасування зазначених наказів, а також в частині поновлення позивача на службі в органах податкової міліції, зобовязання нарахувати та виплатити грошове забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу тощо, як похідних позовних вимог від вимоги про скасування спірних наказів.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Головним управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області доведено правомірність наказів №14-с від 26.04.2016 року та №240-о від 28.04.2016 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі №804/4579/16 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі №804/4579/16 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування наказів, зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

В повному обсязі постанову складено 25 липня 2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак