Справа № 212/354/17-а
Суддя: Чайкін І. Б.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/354/17-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого Чайкіна І.Б. секретарі судового засідання Гавеля Ю.О.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1, представника позивача: ОСОБА_2; представника відповідача: ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, стягнення не нарахованої та не виплаченої пенсії та стягнення моральних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в якому просила стягнути з Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на її користь суму пенсії з моменту припинення її виплати за минулий час, за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 14.07.2013 року, з 01.07.2014 року по 30.06.2016 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у зв'язку із затримкою не нарахованої та невиплаченої пенсії за весь період затримки з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 14.07.2016 року., а також просила стягнути з Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на її користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Пояснила свою заяву тим, що Криворізьким північним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області їй незаконно, безпідставно припинено нарахування та виплата пенсії у разі втрати годувальника, яку вона отримувала як інвалід, після смерті її попереднього опікуна - матері ОСОБА_5 За рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30.03.2001 року позивач визнана недієздатною. До ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 отримувала пенсію в разі втрати годувальника , з моменту смерті її опікуна ОСОБА_5 нарахування та виплата пенсії їй припинена. Після смерті ОСОБА_5, опікуном над позивачкою призначений ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної в місті ради від 16.11.2011 року. На неодноразові звернення ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про нарахування та виплату пенсії ОСОБА_4, проте ніяких відповідей, роз'яснень та консультацій йому не надавали. Вважає, що ОСОБА_4 незаконно, безпідставно була позбавлена права отримувати пенсію, фактично була позбавлена джерел існування. Все це призвело до того , що ОСОБА_1 поніс не тільки матеріальні збитки, а й моральні страждання , був змушений витрачати додаткові матеріальні та моральні зусилля для життя та створення нормальних умов , адже його хвора сестра потребує постійного догляду та лікування, вважає, що йому спричинено моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 20000 грн.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, остання раз 25.07.2017 року, остаточно просив визнати неправомірними дії Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області при винесенні рішення про припинення нарахування та виплату пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_4 з 01.11.2011. Визнати нечинним та скасувати рішення Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (Управління пенсійного фонду України Жовтневого району м. Кривого Рогу) про припинення виплати пенсії ОСОБА_4 з 01.11.2011року. Стягнути з Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4 не виплачену пенсію за минулий період з нарахуванням компенсації втрати частини пенсії станом на 01.05.2017 у зв'язку з порушенням строків її виплати, а саме: не виплачену пенсію за минулий період з листопада 2011 року по червень 2013 року з нарахуванням компенсації втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати - в розмірі 56 207,39 грн., в тому числі не виплачена пенсія - в розмірі 26 131,60 грн., та компенсація втрати частини пенсії - в розмірі 30 075,79 грн.; компенсацію втрати частини пенсії з 14.07.2013 по 30.06.2014, яка виплачена одноразово станом на 01.09.2016, у зв'язку з порушенням строків її виплати за період з серпня 2013 року по червень 2016 року - в розмірі 12 637,04 грн.; компенсацію втрати частини пенсії за період з 01.07.2014 року по 28.02.2015 у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 9 050,46 грн., яку Відповідач почав сплачувати частинами починаючи з 01.10.2016 по 31.05.2017року, не виплачену пенсію за минулий період 01.03.2015 по 30.06.2016 в сумі 22 647,00 грн.; компенсацію втрати частини пенсії за період з 01.03.2015 року по 30.06.2016 у зв'язку з порушенням строків її виплати в сумі 70 510,04 грн. станом на 01.05.2017року, а всього в сумі 171 051 грн. 93 коп. Стягнути з Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнений адміністративний позов підтримав в повному обсязі , просив задовольнити.

Опікун ОСОБА_1 в судовому засіданні 27 квітня 2017 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суду пояснив, що він є громадянином Російської Федереції, його було призначено опікуном ОСОБА_4, з 2011 року він домагався поновлення пенсії, проте пенсійні виплати було поновлено лише у 2016 році.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на письмові заперечення які містяться в матеріалах справи.

Свідок ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що в грудні 2011 року він бачив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в пенсійному фонді. Був там разом з бабусею. ОСОБА_1 пояснили бабусі, що вони оформлюють пенсію. Документів він не бачив, більше нічого пояснити свідок не може.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2001 року ОСОБА_4 визнано недієздатною (а.с.9)

Рішенням Жовтневої районної у місті ради виконавчого комітету від 16.11.2011 року № 496 ОСОБА_1 призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_4, у зв'язку зі смертю опікуна ОСОБА_5. ( а.с.10).

За матеріалами пенсійної справи №815136 вбачається, що на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (правонаступником якого є Криворізьке північне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 2002 року перебувала ОСОБА_5, яка отримувала пенсію як опікун ОСОБА_4. Виплата пенсії здійснювалася відповідно до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596, через поточний рахунок відкритий на ім'я ОСОБА_5 в відділенні ПАЇ «Державний ощадний банк України»

ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно актового запису №1660 зареєстровано смерть опікуна ОСОБА_5, , виплату їй пенсії було припинено у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

08.02.2013 року до управління Пенсійного фонду України в Жовтневого районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, якого згідно рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради від 16.11.2011 №496 призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_4, надано заяву про проведення ним заходів щодо оформлення документів з метою звернення за поновленням виплати пенсії та зазначено, що після оформлення документів ним буде отримана пенсія в повному обсязі (а.с. 12).

15.07.2016 року позивач звернувся з заявою про поновлення виплати пенсії на ОСОБА_8, надавши відповідний пакет документів, за результатами розгляду якого прийнято рішення про поновлення виплати пенсії з урахуванням положень ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 15.07.2013 року та застосуванням відповідного порядку виплати - частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачена одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Таким чином в вересні 2016 року позивач окрім місячного розміру пенсії отримав 16107,15 грн. (частина не отриманої пенсії за 12 місяців за період з 14.07.2013 по 30.06.2014) та 1695,00 грн. (щомісячна частина пенсії в розмірі місячного розміру). В подальшому виплата пенсії щомісяця здійснюється з додатковою виплатою частини не отриманої пенсії.

ОСОБА_1 вважає, що такими діями порушено права ОСОБА_4, оскільки відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 49 вказаного Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі по тексту - Порядок № 22) встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). ( абзац 1 пункту 1.1).

Пунктом 4.1. вказаного Порядку визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми нестриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

У відповідності до вказаних вище норм й було поновлено ОСОБА_4 виплату пенсії по втраті годувальника, яку вона отримує і на теперішній час, та зроблено нарахування та виплату такої пенсії за минулий час, за три роки.

Відповідно до абз. 2 пункту 1.1 Порядку № 22 у разі, якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява до пенсійного органу про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (далі - законні представники) за місцезнаходженням таких закладів (органів)

Отже в інтересах ОСОБА_4 до пенсійного органу повинна була звернутись особа, визначена вищевказаною нормою, а саме ОСОБА_1

Проте, як свідчать матеріали справи, 08.02.2013 року до управління Пенсійного фонду України в Жовтневого районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, надано заяву про проведення ним заходів щодо оформлення документів з метою звернення за поновленням виплати пенсії та зазначено, що після оформлення документів ним буде отримана пенсія в повному обсязі (а.с. 12).

15.07.2016 року позивач звернувся з заявою про поновлення виплати пенсії на ОСОБА_8, надавши відповідний пакет документів (а.с.34,35), за результатами розгляду якого прийнято рішення про поновлення виплати пенсії з урахуванням положень ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з 15.07.2013 року та застосуванням відповідного порядку виплати - частина суми не отриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачена одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Таким чином в вересні 2016 року позивач окрім місячного розміру пенсії отримав 16107,15 грн. (частина не отриманої пенсії за 12 місяців за період з 14.07.2013 по 30.06.2014) та 1695,00 грн. (щомісячна частина пенсії в розмірі місячного розміру) (36,37).

Крім того, суд не може пристати, на аргументи ОСОБА_1, що він не міг оформити пенсію в зв'язку з зволіканням державних органів з оформленням посвідки на проживання, також виходячи з наступного.

Згідно рішень Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року по справі №804/20556/14 за позовом ОСОБА_1 до Саксаганського районного відділу міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, Судами встановлено, що ОСОБА_1 був громадянином України до 18 травня 2013 року (а.с. 62).

Згідно з ч. 5 ст. 11 КАС України суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Статтею 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не доведено, що ним подавалась заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії до Пенсійного органу до 15 липня 2017 року, та в матеріалах справи докази цього відсутні. Посилання на власні пояснення ОСОБА_1 та покази свідка ОСОБА_7 не можуть бути покладені в основу судового рішення, оскільки підтвердження (спростування) факту подання конкретною особою заяви не може доводитися показами свідка.

Оскільки судом відмовлено у позовних вимогах, щодо нарахування суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно через відсутність вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то суд відмовляє і у похідних вимогах щодо нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Щодо стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, доведення наявності моральної (немайнової) шкоди здійснюється шляхом визначення в позові конкретних обставин, за яких було заподіяно шкоду, а також зазначення того, які неправомірні дії було вчинено щодо позивача, в чому полягає шкода, що було підставою визначення запропонованого позивачем розміру або форми її відшкодування, якими це доказами підтверджується.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в залежності від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей постраждалого чи позбавлення його реалізації, ступеня провини особи, яка спричинила моральну шкоду, якщо провина є підставою для відшкодування, а саме також з урахуванням інших суттєвих обставин. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, та не пов'язана з її розміром.

Важливим чинником визначення розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди є наявність і вид (умисел, необережність) вини особи, яка заподіяла шкоду.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, та більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також позивач повинен доказати факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрати немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення. Оскільки в діях відповідача факту порушення прав позивача не встановлено, позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 94 КАС України судовий збір слід компенсувати за рахунок Державного бюджету України, оскільки позивача ОСОБА_4 (інвалід 1 групи) та відповідача - управління Пенсійного фонду України відповідно до п.п. 9, 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_1 до Криворізького північного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, стягнення не нарахованої та не виплаченої пенсії та стягнення моральних збитків - залишити без задоволення.

Судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають та приймаються на рахунок держави.

Апеляційна скарга може бути подана до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 26 липня 2017 року.

Суддя: І. Б. Чайкін