Справа № 265/3454/17
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Міхєєва І.М.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року справа №265/3454/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів Гайдара А.В., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 6 червня 2017 року у справі №265/3454/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання неправомірним і скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (далі УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради), в якому просила: визнати неправомірним та скасувати рішення від 03.03.2017; зобов'язати видати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 03.03.2017 (а.с. 2-3).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 6 червня 2017 року зазначений позов ОСОБА_2 задоволений частково, а саме: зобов'язано УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради видати ОСОБА_2 довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) з 03 березня 2017 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 22-26).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що посилання суду на оперативну інформацію Інформаційно-аналітичного центру РНБОУ за 2 вересня 2014 року не відповідає строку виникнення спірних правовідносин щодо видачі довідки ВПО в 2017 році, також в даному посиланні не визначено, в який саме період здійснювались бойові дії біля с. Староласпа та до яких наслідків це призвело (а. с. 28-29).

Відповідно до ст.197 ч.1 п.2 КАС України судом апеляційної інстанції справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорта позивача (а.с. 4).

03.03.2017 позивач звернулась до відповідача з заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та видачі відповідної довідки.

Рішенням УСЗН Лівобережного району Маріупольської міської ради від 03.03.2017 «Про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» ОСОБА_2 відмовлено у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи, у зв'язку з відсутністю обставин, що спричинили внутрішнє переміщення на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Зі змісту цього рішення також встановлено, що фактичне місце перебування позивача є м.Маріуполь Донецької області, вул. Олімпійська, 167/104 (а.с. 6).

З заперечень відповідача на позов встановлено, що підставою для відмови у взятті на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи та видачі відповідної довідки стало те, що населений пункт, в якому зареєстрована ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) не внесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, який затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р (а.с. 13-14).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним у справі є правомірність (протиправність) дій відповідача щодо відмови у взятті на облік позивача як внутрішньо переміщеної особи та видачі відповідної довідки.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання неправомірним та скасування рішення від 03.03.2017 «Про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи» виходив з того, що на дату звернення ОСОБА_2 до відповідача, а саме, 3 березня 2017 року, так і на теперішній час, АДРЕСА_1 не включено до Переліку № 1085-р, а тому відповідач, відмовляючи 3 березня 2017 року у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, діяв правомірно, керуючись положеннями Порядку № 509 та Переліку № 1085-р в редакції Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1276-р. в їх сукупності, оскільки були відсутні підтвердження того, що органи державної влади території, на якій зареєстроване місце проживання позивачки, тимчасово не здійснюють свої повноваження, або населений пункт розташований на лінії зіткнення. Тобто, була відсутня правова підстава для видачі такої довідки.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджуються колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1706) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

За приписами частин 1, 2 ст.4 Закону №1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.4 Закону №1706).

Відповідно до п.2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок №509) для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

У день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу. У випадках, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, уповноважений орган зобов'язаний розглянути заяву протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу довідки або відмову в її видачі (п.6 Порядку №509).

Відповідно до п.8 Порядку №509 заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі, коли: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту. Рішення про відмову у видачі довідки з обов'язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, с. Староласпа, Тельманівського району Донецької області не входять до цього переліку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що за приписами статті 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 №1680-VII згідно з цим Законом тимчасово, на три роки з дня набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України.

Пунктом 1 постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року (далі - Постанова №254) визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Крім того, 17.03.2015 Верховною Радою України прийнято постанову за № 252-VIII «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» (далі - Постанова №252), якою з метою реалізації Мінського протоколу від 5 вересня 2014 року, Мінського меморандуму від 19 вересня 2014 року і Мінського «Комплексу заходів» від 12 лютого 2015 року, резолюції Ради Безпеки ООН від 17 лютого 2015 року № 2202, відповідно до статті 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» Верховна Рада України постановляє: до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року.

В додаток до Постанови №252 увійшло с.Староласпа Тельманівського району Донецької області.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що факт визнання тимчасово окупованою територію, де зареєстрована ОСОБА_2, а саме, селище Староласпа Тельманівського району Донецької області, підтверджується, зокрема, Постановами №252, 254 та додатком до Постанови №252.

Отже, на момент виникнення спірних відносин, позивач є внутрішньо переміщеною особою, оскільки наявність відповідних несприятливих обставин була встановлена, зокрема, Постановами №252, 254 та додатком до Постанови №252, а відтак ці обставини є загальновідомими і такими, що не потребують доведення.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо невизначення періоду здійснення бойових дій біля с.Староласпа, оскільки селище знаходиться в безпосередній близькості від лінії зіткнення, це є загальновідомою обставиною і не потребує доказування, як і той факт, що на території Донецької області з 2014 року до теперішнього часу проводиться АТО.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законів, нормативно-правові акти, якими регулюються спірні відносини, колегія судів дійшла висновку, що спірне рішення відповідача від 03.03.2017 про відмову у видачі позивачеві довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є протиправним та підлягає скасуванню, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Решта позовних вимог, а саме, щодо зобов'язання відповідача видати ОСОБА_2 довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з 03.03.2017 також підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від задоволених позовних вимог про скасування спірного рішення від 03.03.2017.

Отже, судом першої інстанції внаслідок невідповідності висновків обставинам справи частково неправильно вирішив справу, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі колегія суддів присуджує позивачеві всі судові витрати, понесені при сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 640 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с. 1).

Керуючись ст.195, ст.197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.3, ст. 202 ч.1 п.3, ст. 205 ч.2, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 6 червня 2017 року у справі №265/3454/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання неправомірним і скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради про визнання неправомірним і скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради від 3 березня 2017 року «Про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи».

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради видати ОСОБА_2 довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи) з 3 березня 2017 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий Л.А.Василенко

Судді А.В. Гайдар

Р.Ф. Ханова