Справа № 804/3894/17
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

12 липня 2017 р. Справа № 804/3894/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Будинок Юстиції» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства «Будинок Юстиції» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_2, в якому просить:

- визнати дії відповідача протиправними, щодо рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33500356 від 20.01.17 щодо реєстрації права власності на нерухоме майно домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 33500356 від 20.01.17, щодо реєстрації права власності на нерухоме майно домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_1 прийняте відповідачем.

Відповідно пункту 4 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії або бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно - правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Як вбачається з матеріалів адміністративного позову, позивач, вважає, що оскаржуване рішення державного реєстратора індексний номер 33500356 від 20.01.17р. щодо реєстрації права власності на нерухоме майно домоволодіння незаконним, оскільки для державної реєстрації прав та їх обтяжень необхідно було оформити належним чином земельну ділянку під будинком АДРЕСА_1. При цьому позивач зазначає, що в Ленінському районному суді м.Дніпропетровська перебуває справа №205/7885/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Собакар С.С. предметом якої є зокрема оскарження самочинного будівництва майна здійсненого Собкар С.С., яке було зареєстровано на підставі рішення державного реєстратора 33500356 від 20.01.17р.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суд звертає увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2016 року (№21-41а16) у справі за позовом до державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису, в якій зазначено, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, внаслідок чого колегія суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Крім того, у постанові від 17 лютого 2015 року по справі №21-551а14 Верховний Суду України висловив правову позицію, яка полягає у тому, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки особи та такі права підтверджуються чи оформленні відповідним правовстановлюючим документом, подальше оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Такого ж висновку Верховний Суд України дійшов у постановах від 24 лютого 2015 (справа №21-34а15), від 16 грудня 2014 року (справа №21-544а14) від 09 грудня 2014 року (справа №21-308а14), від 11 листопада 2014 року (справа №21-493а14).

Вказана правова позиція також підтверджена ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2016 по справі К/800/44608/15.

Згідно зі ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Суд зазначає, що даний спір стосується права власності на нерухоме майно та земельну ділянку, предметом якого є зокрема оскарження в Ленінському районному суді м.Дніпропетровська (справа №205/7885/15-ц) самочинного будівництва здійсненого Собкар С.С., яке і було зареєстровано на підставі оскаржуваного рішення державного реєстратора 33500356 від 20.01.17р.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, три судові палати (адміністративна, господарська, цивільна) вищої ланки судової системи України вважають, що в такого роду спорах позивачем фактично оскаржується правомірність набуття третіми особами права власності на нерухоме майно, яке на думку позивача повинно належить їй, а не фактичні адміністративно - управлінські функції державного реєстратора, який приймає рішення і проводить державну реєстрацію, а отже такий спір не має ознак адміністративного та підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо: заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, позовні вимоги, заявлені в даному адміністративному позові, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства. Зазначене є підставою для відмови у відкритті провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 17, 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Будинок Юстиції» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування рішення.

Роз'яснити позивачу, що згідно частини 5 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Турлакова