Справа № 825/1781/15-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Київ К/800/39359/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого -Мойсюка М.І.,
суддів:Рецебуринського Ю.Й.,Черпака Ю.К.,
при секретарі - Крапивка Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до заступника начальника Козелецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області Березан Лідії Володимирівни про визнання протиправними дій та визнання висновку незаконним, за касаційною скаргою заступника начальника Козелецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області Березан Лідії Володимирівни на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2015 року, -

у с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до заступника начальника Козелецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області Березан Лідії Володимирівни в якому просив: визнати протиправними дії та незаконним висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 15 травня 2015 року № 41/9/25-03-17-102 (далі - спірний висновок, спірні дії відповідно).

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що спірні дії та висновок відповідача не ґрунтуються на вимогах закону, порушують його права, а тому ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправними спірні дії та незаконним спірний висновок відповідача.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права просить ухвалені ними судові рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи колегія суддів, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку про залишення без задоволення скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі наявних у справі даних встановив і правильно виходив з того, що відповідачем порушено вимоги Закону України від 16 вересня 2014 року № 1682-VII «Про очищення влади» (далі - Закон № 1682-VII, в редакції спірного періоду) та Порядку проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі - Порядок № 1100) і це дає підстави стверджувати про незаконність спірного висновку.

Такий висновок судів відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що 17 березня 2015 року Козелецькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - ОДПІ) з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області (далі - УМВС) було отримано запит від 5 березня 2015 року № 1771 про проведення перевірки, передбаченої Законом № 1682-VII відносно першого заступника начальника - начальника слідчого відділу Носівського районного відділу УМВС ОСОБА_4

До запиту було приєднано копії заяви особи про проведення перевірки, передбаченої Законом № 1682-VII, паспорта громадянина України, декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, трудової книжки та реєстраційного номеру облікової картки платника.

З метою здійснення перевірки ОДПІ було направлено запити до: Державної авіаційної служби України за № 233/9/17-102; Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, вих. № 234/9/17-102; Державної інспекції технічного нагляду в Чернігівській області за № 235/9/17-102; Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті за № 236/9/17-102; Державного агентства земельних ресурсів за № 237/9/17-102; Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування с.м.т. Козелець (далі - Центр), Козелецького та Бобровицького районів, підпорядкованого Управління Державної автомобільної інспекції (далі - УДАІ) УМВС за № 232/9/17-102; Державного земельного агентства у Бобровицькому районі за № 238/9/17-102; Реєстраційної служби Бобровицького районного управління юстиції (далі - Реєстраційна служба)за № 258/9/17-102; центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України за № 259/17-102.

За результатами розгляду запитів встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості наявні, повітряні судна ніколи не були зареєстровані, дані щодо суден відсутні, земельні ділянки зареєстровані, не є власником який володіє пакетами акцій.

ОДПІ було направлено запит до Центру, підпорядкованого УДАІ, однак на момент складання спірного висновку відповідь про наявність транспортних засобів не надійшла.

Згідно даних, наданих Реєстраційною службою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем значиться земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для індивідуального садівництва та земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дані земельні ділянки набуті у власність 8 вересня 2014 року.

Крім цього, за ОСОБА_4 значиться земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться на території Ганнівської сільської ради Носівського району, цільове призначення: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2 га, в тому числі рілля 2 га., дата державної реєстрації 25 вересня 2014 року.

Під час перевірки декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік було встановлено, що ОСОБА_4 не вказав в розділі III. «Відомості про нерухоме майно» земельні ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачем на ім'я заступника начальника ОДПІ було надано пояснення, з якого слідує що у його у власності за адресою в АДРЕСА_1 знаходиться земельна ділянка у розмірі 0,10 га та 0,6 га для індивідуального садівництва. Також ОСОБА_4 у поясненні зазначив, що цими земельними ділянками він не користується, а тому про їх існування забув.

В подальшому, відповідачем складено спірний висновок.

У висновку зазначено, що за результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_4, підтвердних документів (за наявності) встановлено, що останній у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік вказав недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав) набутого (набутих) ним за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону № 1682-VII, які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) позивача.

За результатами проведеної перевірки, з урахуванням даних Реєстраційної служби встановлено, що у власності ОСОБА_4 перебуває земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,10 га та земельна ділянка для індивідуального садівництва в розмірі 0,6 га, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Крім того, у висновку зазначено, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що вартість майна (майнових прав) вказаного ОСОБА_4 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік набутого (набутих) ОСОБА_4 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1статті 2 Закону № 1682-VII не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ним із законних джерел.

Спірний висновок було направлено 15.05.2015 до Міністерства юстиції України та до УМВС.

Так, відповідно до частин 1, 2, 3 статті 1 Закону № 1682-VII очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_6, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист. Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

За змістом положень частини 8 статті 3 вказаного Закону заборона, передбачена частиною 3 статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Частиною 5 статті 5 Закону № 1682-VII встановлено, що перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Необхідно також зазначити, що інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесу проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону № 1682-VII, і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Порядок проведення такої перевірки унормовано статтями 4, 5 Закону № 1682-VII і положеннями Порядку № 1100.

Під час розгляду справи, суди встановили, що відповідачем при проведенні перевірки щодо позивача порушено вимоги названих актів законодавства.

Зокрема, згідно з підпунктом 3 пункту 3 Порядку № 1100 проведення перевірки, фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Абзацами 6-9 пункту 6 Порядку № 1100 також передбачено, що отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації. За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел. Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації. Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

В свою чергу за змістом абзаців 1-4 пункту 8 Порядку № 1100 передбачено, що у розділі III декларації перевірці підлягають: достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи; відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел. При перевірці даних про нерухоме майно, вказаних особою, стосовно якої проводиться перевірка, у розділі III декларації, враховується зазначена такою особою в декларації інформація щодо перебування такого нерухомого майна або його частини у власності, в оренді чи на іншому праві користування (у разі зазначення такої інформації декларантом).

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, у процесі розгляду справи відповідач не надав суду першої інстанції доказів щодо дотримання ним вимог вищевказаних положень Закону № 1682-VII і Порядку № 1100, зокрема, щодо здійснення ним аналізу наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка і порівняльного аналізу цієї інформації, порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) цією особою з відповідною інформацією про доходи.

Не наведено у матеріалах перевірки і даних стосовно порівняння суми доходів, отриманих позивачем із законних джерел із відомостями про вартість не зазначеного ним у декларації майна, не визначено реальну вартість такого майна.

Окрім цього, не наведено відповідних арифметичних розрахунків, а відомості, одержані відповідачем під час здійснення перевірки стосовно позивача, зокрема, щодо площі земельної ділянки (0,0647 га), не вказаної ним у декларації, суттєво відрізняються від тих, які зазначені у спірному висновку (0,6 га).

Також, відповідач, всупереч вимог пункту 9 Порядку № 1100 взагалі не здійснив перевірку достовірності відомостей щодо наявності транспортних засобів, вказаних у розділі IV декларації, набутих позивачем, оскільки, як зазначено у спірному висновку, відповідь Центру із такою інформацією, станом на день його складення, до ОДПІ не надходила.

Ураховуючи наведене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій про невідповідність вимогам законодавства спірного висновку відповідача та наявність підстав для задоволення позову відповідають дійсним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновку не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, ухвалених у цій справі.

За правилами статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу начальника Козелецької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області Березан Лідії Володимирівни залишити без задоволення, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 червня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 6 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.І. Мойсюк

Судді: Ю.Й. Рецебуринський

Ю.К. Черпак