Справа № 265/3249/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Костромітіна О.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року справа №265/3249/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції України на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року у справі № 265/3249/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції України, інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_3 про визнання дій інспектора протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовом до Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції України, інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_3 про визнання протиправними рішення, дії та бездіяльність інспектора Управління патрульної поліції; скасування постанови серії АР № 853402 від 08 травня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, шляхом накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.; закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 1-2).

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в місті Маріуполі ОСОБА_3 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.2 ст. 122 КУпАП. Скасовано постанову серії АР № 853402 від 08 травня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 19-22).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління патрульної поліції у місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції України подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року у справі № 265/3249/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов до хибного висновку, що відсутність на доданому до матеріалів справи відеозаписі факту вчинення правопорушення утворює наявність підстав вважати незаконними дії з боку ОСОБА_3, що суперечить положенням КУпАП та іншим законодавчим актам.

Вважає, що з пояснень позивача, зафіксованих інспектором на нагрудний відео реєстратор, можливо встановити визнання позивачем скоєного ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відтак, апелянт вважає, що спірна постанова є правомірною, та такою, що не підлягає скасуванню (а.с. 29-35).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Разом із апеляційною скаргою апелянтом заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 35).

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що 08 травня 2017 року інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_3 який є уповноваженою посадовою особою органу внутрішніх справ, на виконання своїх владних повноважень винесена постанова АР №853402 по справі про адміністративне правопорушення, за якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 425 грн.

08 травня 2017 року о 12:29 годині позивач керуючи транспортним засобом ВАЗ 2105, державний номер 277 11 ЕА, на перехресті вулиці Куїнджи та вулиці Шевченко не зупинився перед дорожньою розміткою та дорожнім знаком, чим порушив пп. 8.10, 16.3 ПДР України (а.с. 4).

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийнятої спірної постанови, відтак вона є такою, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказам у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП - якщо підчас складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно до вимог п. 7 розділу VІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції», затвердженою Наказам МВС України від 06 листопада 2015року № 1376, посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 280 КУпАП зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, в ній вказані: найменування органу (посадова особа), який виніс постанову інспектор роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі ОСОБА_3; дату розгляду справи 08 травня 2017 року; відомості про особу, щодо якої розглядається справа ОСОБА_2; суть адміністративного правопорушення, опис обставин, встановлених при розгляді справи, зокрема, не виконання вимог дорожньої розмітки «стоп - лінія» та вимогу дорожнього знаку «СТОП», чим порушив п. 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху України; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 122 КУпАП); прийняте по справі рішення застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 4).

Відповідно до п.п. 8.10 Правил дорожнього руху України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62, якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно з п. 16.3. Правил дорожнього руху України у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

В постанові про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено, що позивач не виконав вимоги дорожніх знаків «стоп - лінія» та «СТОП», що є порушенням вимог п.п. 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху України, що не відповідає змісту цих підпунктів правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з спірної постанови, відповідачем зазначено, що за порушення п. 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП, однак ч. 2 ст. 122 КУпАП не передбачає відповідальність за це правопорушення.

Відповідно до відеозапису, позивач зазначав , що він почав рухатись на жовтий сигнал світлофору та при виїзді на перехрестя горів зелений сигнал, що надало йому право проїзду. З діалогу з поліцейськими вбачається, що вони фіксували безпосередньо рух автомобіля позивача на перехресті , однак зазначені записи відсутні. Окрім того вони не бачили зупинення позивача перед стоп лінією ,оскільки перед автомобілем поліцейських стояли інші автомобілі , тому був позбавлений обзір його автомобіля .

Отже переконливих доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення правил дорожнього руху, в суді не надано, а тільки є твердженням та припущенням представників патрульної поліції. Крім того, з відеозапису не вбачається, що позивачу були розясненні його права та право на захист, що є грубим порушенням законодавства та позбавлення позивача захисту його інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в діях позивача відсутній склад правопорушення передбачений ч.2 ст.122 КУпАП, відтак спірна постанова є такою, що підлягає скасуванню.

Крім того, суд зазначає наступне.

Згідно п.3 ст.14 Закону України «Про національну поліцію» - Національна поліція використовує технічні засоби, засоби фото-та відео-фіксації, засоби фіксації звуку підчас документування обставин скоєння злочинів та інших правопорушень, в тому числі й в громадських місцях, а також дій працівників Національної поліції, під час виконання ними покладених на них завдань.

Відеозапису щодо скоєння самого правопорушення матеріали справи не містять, відео, яке надав відповідач містить запис, який підтверджує прийняття спірної постанови відповідачем, що спростовує посилання апелянта на цей доказ.

Зміст спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України за ч.2 ст.122 КУпАП базується лише на суб'єктивному погляді відповідача, який і був єдиним свідком при скоєнні/чи можливості скоєння правопорушення позивачем, ніякими іншими доказами чи показаннями вина позивача не підтверджується.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі, вважає, що спірна постанова відповідача прийнята неправомірно, оскільки відповідачем не надано доказів здійснення правопорушення, а відтак постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Маріуполі департаменту патрульної поліції України на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017- залишити без задоволення.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року у справі № 265/3249/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_4

ОСОБА_5