Справа № 377/546/17
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/546/17

Провадження №2-а/377/60/17

21 липня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Малишенко Т.О., розглянувши в м. Славутичі в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області - про визнання протиправними дії суб,єкта владних повноважень,

У С Т А Н О В И В :

13.07.2017 року ОСОБА_1, звернувся до Славутицького міського суду із позовом, просив визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області щодо відмови йому у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із збільшенням його пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України «Про статусі соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області провести перерахунок та виплачувати пенсію відповідно до ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням її пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж 20 років, починаючи з 01 липня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що належить до потерпілих (ліквідатори) від Чорнобильської катастрофи і має відповідне посвідчення категорії 2 серії НОМЕР_1 від 06.01.2010 року. З 05.08.2003 року перебуває на обліку в УПФУ в м. Славутичі Київської області та отримує пенсію за віком. 28 березня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений мінімальний стаж роботи 20 років, однак УПФУ неправомірно відмовило у перерахунку пенсії.

Відповідачем надано письмові заперечення, вважають свої дії правомірними, оскільки позивач перебуває на обліку як одержувач пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «про статус та соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.08.2003 року. Позивач 20.06.2017 року звернувся із заявою про перерахунок понаднормативного стажу згідно ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір пенсії позивача розраховано відповідно до положень ст.27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які передбачають збільшення пенсії на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, за кожний повний рік страхового стажу чоловіків понад 35 років та жінок понад 30 років. Норма ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє при визначенні розміру пенсії за віком у порядку, передбаченому ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», коли за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком визначається відповідно до раніше діючого законодавства, а інша частина - за нормами цього Закону. При цьому вказана частина пенсії не може перевищувати максимального розміру 168 гривень. Тому правових підстав для перерахунку позивачу пенсії згідно поданої заяви УПФУ не мало.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

З матеріалів цієї справи та пенсійної справи ОСОБА_1, судом встановлено, що він перебуває на обліку в УПФУ в м. Славутичі Київської області як одержувач пенсії за віком за Списком № 1 із зниженням пенсійного віку з 05.08.2003 року (пенсійна справа № 106147).

При призначенні пенсії на 05.11.2003 року враховано 39 років 10 місяців 21 день загального стажу роботи, в т.ч. робота за Списком 1 - 24 роки 7 місяців 9 днів.

ОСОБА_1, належить до громадян, які є потерпілими (ліквідатор) від Чорнобильської 09.07.1997 року відповідно до Закону України №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

20.06.2017 року позивач звернувся до УПФУ в м. Славутичі із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений стаж роботи 20 років.

Листом від 04.07.2017 року №55/Ж-03 відповідач відмовив у перерахунку пенсії і повідомив, що станом на 01.03.2017 року в розрахунку його пенсії доплата за понаднормативний стаж не встановлена оскільки загальний стаж складає 52 роки. Норма частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє при визначенні розміру пенсії за віком у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», коли за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком визначається відповідно до раніше діючого законодавства, а інша частина - за нормами цього Закону. При цьому вказана частина пенсії не може перевищувати максимального розміру 168 гривень. Тому підстав для визначення доплати за понаднормативний стаж в іншому порядку, ніж передбачений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» немає.

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи публічно-правовий спір, суд виходить із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Згідно ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч.2 цієї статті органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язати діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (№ 796-ХІІ) або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Таким чином, зазначеній категорії громадян надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним законом, яким є Закон України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним законом, яким є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів пенсійної справи позивача видно, що він скористався своїм правом вибору і обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, передбаченого спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Цим Законом визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Так, відповідно до положень частини 2 статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 (чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на 2 роки понад передбачений цієї статтею.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058-ІУ) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Як встановлено судом з матеріалів пенсійної справи, пенсія позивачу була призначена із зменшенням пенсійного віку із застосуванням положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та статті 55 Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тобто він обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом № 796-ХІІ.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3,4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75% заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85% заробітку.

У зв'язку з цим для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер та визначений у частині 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ.

Аналіз цієї норми спеціального Закону свідчить про те, що вона визначає особливі умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 загального Закону № 1058-ІУ за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1% розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1% мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині 2 статті 56 спеціального Закону № 796-ХІІ як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цією частиною стаж роботи.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія із застосуванням положень Закону № 796-ХІІ, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2008 року (справа № 21-1748во07), від 07 липня 2015 року (справа № 21-727а15), від 20 вересня 2016 року (справа № 21-1255а16).

Згідно положень ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Згідно п.п.1.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730, управління Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні управління), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п.п.1.2. Положення управління у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства соціальної політики України, дорученнями Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України, його першого заступника та заступника, наказами Фонду та постановами правління Фонду, дорученнями Голови правління Фонду, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування та наказами регіональних управлінь.

Згідно п.3 п.п.2.1. Положення одним з основних завдань Управління є призначення (перерахунок) пенсій.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого:

1)суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України;

2)суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (частина перша).

За правилами статті 71 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (частина 1).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (частина 2).

Відмову у перерахунку пенсії позивача відповідач мотивував тим, що йому призначена і виплачується пенсія відповідно до норм Закону № 1058-ІУ, розмір пенсії за віком розраховано відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, тому перерахунок пенсії може проводитися лише за нормами цього Закону, а положення частини 2 статті 56 Закону № 796-ХІІ застосуванню не підлягають.

Таке тлумачення відповідачем норм законодавства, які регулюють спірні відносини, є помилковим, оскільки ґрунтується на неправильному застосуванні правових норм.

Таким чином відмова відповідача у перерахунку позивачці пенсії відповідно до ч.2 ст.56 Закону № 796-ХІІ була незаконною і не відповідача принципу верховенства права, наслідком чого було обмеження права позивачки на перерахунок пенсії із збільшенням її розміру.

Виходячи з викладеного, адміністративний позов необхідно задовольнити у повному обсязі.

Адміністративний позов був поданий особою, що звільнена від сплати судового збору, відтак положення статті 94 КАС України щодо розподілу судових витрат в даному випадку застосуванню не підлягає.

Керуючись ст.2,4-6,17-20,160-163,183-2 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років відповідно до положень ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області провести перерахунок і виплату йому пенсії у такому розмірі, з 01 липня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд протягом десяти днів з дня одержання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення цього строку, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не було скасовано.

Суддя Т. О. Малишенко