Справа № 800/421/16 (800/39/16)
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
О К Р Е М А Д У М К А
14 липня 2017 року П/800/421/16
судді Вищого адміністративного суду України Штульман І.В. у справі № 800/421/16 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення.
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування рішення Вищої ради юстиції від 18 грудня 2015 року № 1196/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Солом'янського районного суду міста Києва за порушення присяги судді».
Постановою Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1
З таким висновком погодитися не можу з наступних підстав.
23 січня 2014 року слідчий суддя Солом'янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 постановила ухвали, якими задовольнила клопотання слідчих слідчого відділу (далі - СВ) Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ (далі - РУ ГУМВС) України в місті Києві про застосування до підозрюваних у вчиненні особливо тяжких злочинів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.
18 грудня 2015 року відповідачем прийнято рішення № 1196/0/15-15 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення позивача з посади судді за порушення присяги.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що порушенням присяги судді є:
1) нездійснення 23 січня 2014 року слідчим суддею при обрані відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дій, передбачених частиною 6 статті 206 Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК) України, а саме: незабезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження особи;
2) неврахування слідчим суддею при постановленні ухвал про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту вимог діючого законодавства в частині оцінки вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваними кримінальних правопорушень;
3) відхилення показань допитаних в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без наведення мотивів та надання переваги доказам обвинувачення;
4) інкримінування ОСОБА_9 дій щодо участі у масових заворушеннях 19 січня 2014 року без доказів такої участі у вказаний день;
5) порушення визначення кінцевого строку утримання під вартою підозрюваних, вказавши, що такий повинен закінчуватись не 20, а 19 лютого 2014 року.
Вважаю рішення Вищої ради юстиції України від 18 грудня 2015 року № 1196/0/15-15 протиправним і таким, що підлягало скасуванню, мотивуючи це слідуючим.
По-перше, відповідно до частини 8 статті 206 КПК України слідчий суддя має право не вживати дій, зазначених у частині 6 цієї статті (забезпечення невідкладного проведення судово-медичного обстеження особи), якщо прокурор доведе, що ці дії вже здійснені або здійснюються. Із наданих прокурором до суду матеріалів вбачалась доставка підозрюваного ОСОБА_3 в суд із Київської міської лікарні швидкої медичної допомоги (вулиця Братиславська, 3), де останній з 21 січня 2014 року проходив стаціонарне лікування з приводу тілесних ушкоджень, а тому вважаю, що слідчий суддя ОСОБА_1 не мала потреби забезпечувати 23 січня 2014 року невідкладне проведення судово-медичного обстеження стосовно вказаного підозрюваного, якого протягом трьох днів до обрання відносно нього запобіжного заходу неодноразово обстежували професійні лікарі (т.2, а.с.148-149) і куди його було повернуто для продовження стаціонарного курсу лікування.
Так, був допитаний підозрюваний ОСОБА_3, вислухано думку прокурора, захисника, відібрано пояснення у слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, а також з'ясовано обставини, які мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу. Ніхто з учасників процесу 23 січня 2014 року не заперечував щодо факту затримання ОСОБА_3 на даху будинку АДРЕСА_1 при киданні ним пляшок із запальною сумішшю на працівників міліції та показань допитаних в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про ці обставини.
Також слідчим суддею були допитані підозрюваний ОСОБА_2, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які не спростували обґрунтованість підозри, вислухано думку прокурора, захисників, відібрано пояснення у слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, з'ясовано обставини, які мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, враховано протоколи допитів в якості свідків працівників міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13, з яких вбачалось, що ОСОБА_2 було затримано 21 січня 2014 року о третій годині 10 хвилин під час активного протистояння працівникам правоохоронних органів, коли він кидав каміння та пляшки із запальною сумішшю в їх бік, закликаючи інших протестувальників до масових заворушень.
Під час розгляду клопотань слідчих в суді 23 січня 2014 року проводилась фіксація обох процесів технічними засобами та відеозйомка засобами масової інформації - стосовно ОСОБА_2
Слідчий суддя, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 294 КК України, - масові заворушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п'ятнадцяти років, дані про особи підозрюваних в їх сукупності, встановила обґрунтованість підозри та дійшла висновку, що більш м'які запобіжні заходи не зможуть запобігти спробам цих підозрюваних незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Слідчий суддя ОСОБА_1 при прийнятті 23 січня 2014 року рішень про застосування щодо ОСОБА_3 і ОСОБА_2 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою перевірила всі обставини, з якими закон пов'язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, встановила, що зазначені обставини підтверджені даними, які досліджені та оцінені суддею в судовому засіданні, і дійшла висновку, що такі є обґрунтованими, підтверджуються достатніми доказами та вказують на відсутність підстав для застосування більш м'якого запобіжного заходу.
Судові рішення про обрання запобіжних заходів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 переглядались в апеляційному порядку 31 січня та 7 лютого 2014 року, відповідно, за результатами апеляційного перегляду підтверджено існування обґрунтованих підозр у вчиненні цими затриманими особливо тяжких злочинів та підстав для обрання запобіжних заходів. З висновком по ОСОБА_3 7 лютого 2014 року повністю погодилась колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва. Що стосується ОСОБА_2, то апеляційний суд приймав своє рішення вже з врахуванням додатково наданих документів, які характеризували особу підозрюваного та наданих відомостей про житло, в якому останній проживав без реєстрації зі згоди власника.
На мою думку, перелічені в пунктах 3 і 4 діяння, також не можна віднести до вчинення слідчим суддею ОСОБА_1 дій, що порочать звання судді і можуть викликати сумнів у її об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності судових органів, а також порушення морально-етичних принципів поведінки судді, оскільки позивачем 23 січня 2014 року при розгляді клопотань про обрання запобіжних заходів відносно підозрюваних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досліджувались обставини підозри і не вирішувались ті питання, які підлягають вирішенню в суді під час розгляду справи по суті, зокрема, вважати встановленими будь-які фактичні обставини та оцінювати докази.
Стосовно пункту 5 - визначення строку утримання підозрюваних під вартою до 20 лютого 2014 року, то позивач ОСОБА_1 23 січня 2014 року врахувала, що затримання відбулось 21 січня 2014 року, і з таким її висновком погодився Апеляційний суд міста Києва.
Вважаю, що при прийнятті рішення № 1196/0/15-15 відповідачем не було належним чином враховано особу позивача, яка характеризується виключно позитивно, має 39-річний досвід роботи в галузі права, у тому числі на посаді судді понад 12 років, за весь час роботи суддею ОСОБА_1 не мала жодного дисциплінарного стягнення.
Оцінюючи в сукупності все вищенаведене, вважаю, що слідчий суддя ОСОБА_1, постановлюючи 23 січня 2014 року ухвали, якими задовольнила згадані клопотання про застосування до підозрюваних у вчиненні особливо тяжких злочинів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 запобіжних заходів у вигляді взяття під варту, не порушила присягу судді, а тому рішення Вищої ради юстиції від 18 грудня 2015 року № 1196/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Солом'янського районного суду міста Києва за порушення присяги судді» є протиправним та підлягає скасуванню, а адміністративний позов - задоволенню.
Суддя Вищого адміністративного
суду України І.В. Штульман