Справа № 295/4346/17
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 295/4346/17 Головуючий у 1-й інстанції: Слюсарчук Н. Ф. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Губської Л.В. та Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 11 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій відповідача щодо корегування з 22 вересня 2016 року стажу роботи на посаді судді, який зараховується для визначення відсотків для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання та встановлення 80 відсотків та перерахунку та виплати з 05.01.2017 року щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% суддівської винагороди, яку отримує суддя що працює на відповідній посаді, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплачувати довічне грошове утримання з 05.01.2017 року в розмірі 90% суддівської винагороди і виплатити різницю недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання з врахуванням виплачених сум та подати звіт у встановлений законом строк про виконання судового рішення.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 11 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 21.07.2016 року Вища Рада юстиції прийняла рішення №1605/15-16 «Про внесення подання до ВРУ про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Житомирського апеляційного адміністративного суду, в зв'язку з поданням заяви про відставку. (а.с. 6-7). У вказаному рішенні зазначено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_2 становить 27 років 2 місяці, що дає їй право на звільнення з посади судді у відставку.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 22.09.2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Довічне грошове утримання призначено позивачу у розмірі 90% суддівської винагороди, яку отримувала на час звільнення.

На звернення ОСОБА_2 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання, відповідач листом від 29.03.2017 № 166/М-8 повідомив позивача про те, що їй здійснено коригування стажу роботи на посаді судді який зараховується для визначення відсотку для розрахунку грошового утримання та призначено 80%; з 01.01.2017 року проведено перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання по причині зміни розміру складових суддівської винагороди. Також зазначено про проведення з 05.01.2017 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 80% суддівської винагороди.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, необґрунтованими та такими, що порушують її права, оскільки ВРУ звільнивши позивача у відставку, визнала висновок Вищої ради юстиції, що її загальний стаж судді становить 27 років 2 місяці, що дає останній право на звільнення з посади судді у відставку та право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач, як суддя у відставці, який отримує пенсію на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має право на перерахунок пенсії та виплату довічного грошового утримання з 05.01.2017 року у розмірі 90 % суддівської винагороди.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, та таким, що винесене на підставі повного і всебічного вивчення фактичних обставин справи, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 11 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній до 28 березня 2015 року, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Водночас частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XI, було встановлено: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському місцевих судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначенні посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів за захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту.

Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2 від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2 від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України, закони, інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що Вища рада юстиції і Верховна рада України визнали право позивача, передбачене ст. 120 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на звільнення позивача з посади за заявою про відставку із урахуванням до стажу роботи в органах прокуратури до стажу на роботи на посаді судді.

Відповідно до ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» саме відставка судді дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, положення ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки відповідно до абз.4 п.34 «Перехідних положень» вказаного Закону судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Конституційний Суд України неодноразово в своїх рішеннях висловлював правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, в тому числі щодо матеріального та соціального забезпечення у вигляді призначення та отримання пенсій та/або щомісячного довічного грошового забезпечення суддів у відставці, які викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 р. N 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, 8 червня 2016 року № 4-рп/2016.

Зокрема, в Рішенні Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості.

Також, в мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 183-2, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 11 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Губська Л.В.