Справа № П/811/3134/15
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № П/811/3134/15 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Кривохижій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яка виразилася у затримці з 30.04.2015 по 25.06.2015 надіслання копії постанови судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорної В.В. від 30.04.2015, що винесена в адміністративній справі №804/5048/15 за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої суддівської винагороди за лютий місяць 2015 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08.04.2015 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов судді Кіровоградського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої суддівської винагороди, та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Чорну В.В. та справі присвоєно номер № 804/5048/15.

Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2015 адміністративну справу №804/5048/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 30.04.2015 о 15 год.50 хв.

30.04.2015 суддею Чорною В.В. в порядку письмового провадження ухвалено постанову у адміністративній справі №804/5048/15, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.

01.07.2015 позивачем отримано через засоби поштового звязку копію вищезазначеного судового рішення.

Позивач зазначає, що в порушення ч. 3 ст. 167 КАС України, копія вищезазначеної постанови не була надіслана протягом трьох днів з дня її ухвалення чи складення в повному обсязі, а була відправлена тільки 25.06.2015, що підтверджується витягом із сайту Укрпошти.

23.07.2015 позивач звернувся зі скаргою на ім'я керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду, в якій просив провести службове розслідування факту затримки з 30.04.2015 по 25.06.2015 надіслання йому копії судового рішення, а також притягнути винних у зазначених порушеннях осіб до встановленої законодавством України дисциплінарної відповідальності.

11.08.2015 позивача листом від 03.08.2015 №6117/03/15 за підписом керівника Дніпропетровського окружного адміністративного суду Черниш В.І., повідомлено, що у зв'язку з надходженням до суду апеляційної скарги від 02.07.2017, адміністративну справу №804/5048/15 08.07.2015 направлено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, в зв'язку з чим право ОСОБА_2 на апеляційне оскарження судового рішення в адміністративній справі №804/5048/15 порушено не було. Крім того зазначено, що станом на 03.08.2015 адміністративна справа №804/5048/15 з суду апеляційної інстанції не поверталась, а тому перевірити наведені у скарзі доводи щодо затримки направлення на адресу ОСОБА_2 копії постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 не є можливим.

На думку позивача, з огляду на норми ст. 152 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», керівник апарату несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, а тому саме відповідач має нести персональну відповідальність за протиправну бездіяльність своїх підлеглих. При цьому, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 вказав, що зазначені порушення норм КАС України завдали йому значної матеріальної шкоди, а також завдадуть матеріальну шкоду Державному бюджету України, якщо постанова суду буде скасована і відповідачеві доведеться додатково виплачувати компенсацію втрати частини суддівської винагороди, у зв'язку із порушенням строків її виплати та середній заробіток за період затримки надіслання копії постанови з 30.04.2015 по 01.07.2015.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, не наведено обґрунтування щодо існування реального негативного впливу на його конкретні права чи інтереси від наведених вище дій (бездіяльності) відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату.

Згідно з ч.3 ст. 152 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування автоматизованої системи документообігу, інформує збори суддів про свою діяльність.

Крім того, відповідно до п.п. 1.3.1. Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом ДСА України № 174 від 17.12.2013 загальне керівництво службою діловодства (канцелярією) та контроль за станом діловодства в суді здійснює керівник апарату суду.

При цьому, згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 3 КАС України позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

За змістом статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

Отже, право на захист можна визначити як надану правомочній особі можливість застосування заходів правоохоронного характеру для відновлення її порушених прав чи таких, що оспорюються.

Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання і реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які виникли при цьому.

Відтак, захист порушених прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто передбачає наявність встановленого факт їх порушень.

Відповідно до частини другої статті 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Системний аналіз наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що судовий захист прав, свобод або інтересів шляхом повного чи часткового задоволення адміністративного позову, можливий виключно щодо інтересу, порушеного протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень за наявності між ними та порушенням причинно-наслідкового зв'язку умови порушення її прав.

Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що бездіяльність відповідача щодо затримки надіслання позивачу копії судового рішення не порушило права позивача на апеляційне оскарження судового рішення у справі №804/5048/15.

Так, як вбачається з матеріалів справи та було зазначено вище, 02.07.2015 на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/5048/15, яка 08.07.2015 разом із адміністративною справою №804/5048/15 направлена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.11.2015 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/5048/15 від 30.04.2015 без змін.

28.03.2017 Вищим адміністративним судом постановлено ухвалу, якою залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_2, а постанову суду першої інстанції від 30.04.2015 та ухвалу суду апеляційної інстанції від 19.11.2015 у справі №804/5048/15 залишено без змін.

Стосовно доводів апелянта, що зазначені вище порушення норм КАС України відповідачем завдали йому значної моральної шкоди, спричиненої тривалим судовим розглядом його справи, колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №804/5048/15 прийнята у відкритому судовому засіданні 30 квітня 2015 року. При цьому, позивач 30.04.2015 приймав участь у розгляді справи №804/5048/15 в режимі відео конференції, а тому був обізнаний про ухвалення постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 та, відповідно, про результат розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КАС України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз'яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

На вимогу особи, яка бере участь у справі, а так само особи, яка не брала участі у справі, але щодо якої суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси чи обов'язки, суд у цей самий день видає копію постанови (або її вступної та резолютивної частин) чи ухвали суду. У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частин постанови суд повідомляє час, коли особи, які беруть участь у справі, можуть одержати копію постанови в повному обсязі. Суд складає повний текст постанови у строк, передбачений ч. 3 ст. 160 цього Кодексу (ч. 2 ст. 167 КАС України).

Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох днів з дня його ухвалення чи складення у повному обсязі або у разі їх звернення вручаються під розписку безпосередньо в суді. Якщо копія рішення надіслана представникові, то вважається, що вона надіслана й особі, яку він представляє (частина 3 статті 167 КАС України).

Таким чином, ст. 167 КАС України визначено два способи надання судового рішення особам, які беруть участь у справі: видача безпосередньо у суді на вимогу особи, яка бере участь у справі; надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому обов'язок суду надіслати копію судового рішення безвідносно до звернення особи, яка брала участь у справі, стосується особи, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні, в якому було проголошено це рішення.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду від 11.01.2017 по справі № К/800/36985/16.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доводів, а також доказів звернення до суду першої інстанції із заявами про видачу копії постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 у період з 30.04.2015 по 01.07.2015.

Частиною другою статті 49 КАС України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Обов'язку суду щодо надіслання особі, яка бере участь у справі та була присутня у судовому засіданні, копії судового рішення без подання відповідної заяви процесуальним законом не передбачено.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, постанова суду у справі № 804/5048/15 ухвалена 30.04.2015 та внесена до АС «Діловодство спеціалізованого суду» в цей же день, що підтверджується скриншотом з даної автоматизованої системи ( а.с. 175), яку надіслав відповідач.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем не надано доказів завдання йому фактом затримки з 30.04.2015 по 25.06.2015 надіслання копії постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2015 моральної шкоди та не зазначено у чому полягає ця шкода.

Також, щодо доводів позивача про завдання матеріальної шкоди Державному бюджету України у зв'язку із затримкою виплати зарплати в разі задоволення його позову з причини затримки надіслання повного тексту, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про їх безпідставність, так як судове рішення першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ( справа № 804/5048/15), набрало законної сили після перегляду його судом апеляційної інстанції та залишено в силі Вищим адміністративним судом України.

Щодо посилань апелянта на те, що відповідачем безпідставно не було проведено за його скаргою службового розслідування факту затримки з 30.04.2015 по 25.06.2015 надіслання йому копії постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2015, колегія суддів зазначає, що вказані обставини не предметом даного позову, оскільки позивач звернувся до суду саме з вимогами про визнання протиправною бездіяльності керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду, яка виразилася у затримці з 30.04.2015 по 25.06.2015 надіслання копії постанови судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорної В.В. від 30.04.2015, що винесена в адміністративній справі №804/5048/15 за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградського окружного адміністративного суду про визнання протиправними дій та стягнення недоплаченої суддівської винагороди за лютий місяць 2015 року, а не визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення службового розслідування.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.