Справа № 203/1571/17(2-а/0203/117/2017)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2017 рокусправа № 203/1571/17 №2-а/0203/117/2017
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2017 р. в справі № 203/1571/17 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі (далі - УПФУ) про визнання протиправним та скасування рішення комісії № 23 від 04.04.2017 р. про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах з 25.01.2017 р. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2017 р. позов задоволено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, які полягають у неврахуванні судом не підтвердження належними документами пільгового стажу позивача.

Особи, які беруть участь у справі, до судового засідання не з'явились, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, у зв'язку з чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач з 01.09.1977 р. по 25.07.1980 р. навчався в середньому професійно-технічному училищі № 5 в м. Дніпропетровську за професією арматурника-електрозварювальника, здобувши середню освіту, отримавши кваліфікацію за професією арматурник-електрозварювальник четвертого розряду, що підтверджується копією трудової книжки та диплому.

За записами трудової книжки позивача встановлено, що з 31.07.1980 р. по 05.11.1980 р. позивач працював на посаді електрозварювальника четвертого розряду; з 16.11.1980 р. по 11.11.1982 р. проходив строкову військову службу; з 28.01.1983 р. по 08.09.1986 р. та з 10.09.1986 р. по 22.11.1988 р. працював на посаді газоелектрозварювальника четвертого розряду в Дослідному ремонтно-механічному заводі; з 01.12.1989 р. по 01.05.1993 р. працював на посаді електрозварювальника ручної зварки в Дослідно-експериментальному заводі (перейменовано в Дніпропетровський державний завод прецизійних труб); з 01.05.1993 р. по 01.03.1999 р. працював на посаді пресовщика гарячих труб п'ятого розряду в Дніпропетровському державному заводі прецизійних труб (реорганізовано в дослідний завод шляхом приєднання до Державного науково-дослідного та конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості (Державний трубний інститут); з 01.03.1999 р. по 19.12.2005 р. працював на посаді електрозварювальника труб на стані за шостим розрядом; з 19.12.2005 р. по 11.05.2010 р. працював на посаді електрогазозварювальника в Державному підприємстві «Дніпропетровський завод прецизійних труб»; з 11.05.2010 р. по 22.12.2010 р. працював на посаді слюсаря-ремонтника за шостим розрядом на тому ж державному підприємстві; з 27.12.2010 р. по 05.03.2011 р. працював на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу третього розряду у ВАТ «Металургтрансремонт» Дніпропетровський завод з ремонту тепловозів «Промтепловоз»; з 05.03.2011 р. по 13.02.2012 р. працював на посаді електрогазозварювальника четвертого розряду на тому ж підприємстві (перейменовано на Відокремлений підрозділ «Дніпропетровський завод з ремонту тепловозів «Промтепловоз» ПАТ «Металургтрансремонт»); з 16.03.2012 р. по 11.08.2015 р. працював на посаді газоелектрозварювальника в ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів»; з 11.08.2015 р. позивача переведено на посаду слюсаря-ремонтника на тому ж підприємстві.

Відповідно до довідок ДП «Дніпропетровський завод прецизійних труб» від 14.06.2011 р. №327-ОК позивач працював на цьому підприємстві з 28.01.1983 р. по 08.09.1986 р. (3 роки 07 місяців 10 днів) на посаді газоелектрозварювальника четвертого розряду; з 01.12.1988 р. по 31.12.1991 р. (3 роки 01 місяць) - на посаді електрозварювальника ручної зварки четвертого, а потім п'ятого розряду; з 01.01.1992 р. по 22.08.1992 р. (7 місяців 21 день) - на посаді електрозварювальника ручної зварки п'ятого розряду; з 01.03.1999 р. по 15.01.2003 р. (3 роки 10 місяців 14 днів) - на посаді електрозварювальника труб на стані за шостим розрядом; з 16.01.2003 р. по 19.12.2005 р. (2 роки 11 місяців 03 дні) - на посаді електрозварювальника на стані за шостим розрядом; з 19.12.2005 р. по 01.05.2009 р. (3 роки 04 місяці 12 днів) - на посаді електрогазозварювальника за шостим розрядом; з 01.05.2009 р. по 01.04.2010 р. (11 місяців) - на посаді електрогазозварювальника шостого розряду; з 01.04.2010 р. по 11.05.2010 р. (01 місяць 10 днів) - на посаді електрогазозварювальника шостого розряду; з 11.05.2010 р. по 22.12.2010 р. (07 місяців 11 днів) - на посаді слюсаря-ремонтника шостого розряду саме повний робочий день. Всі вказані посади роботодавцем віднесені до таких, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, в редакціях постанови Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

Зазначеною довідкою ДП «Дніпропетровський завод прецизійних труб» від 14.06.2011 р. №327-ОК, копіями наказів ДП «Дніпропетровський завод прецизійних труб» №77 від 05.09.1994 р., №63 від 06.09.1999 р., №128 від 24.09.2004 р., №114 від 02.09.2005 р., №59 від 29.03.2010 р. підтверджено, що робоче місце електрозварювальника труб на стані, електрогазозварювальника, слюсаря-ремонтника трубопрокатного цеху, електрогазозварювальника централізованої ремонтної служби трубопрокатного цеху, тобто робочі місця посад, якій обіймав позивач при роботі в ДП «Дніпропетровський завод прецизійних труб», атестовані з 1994 року із підтвердженням права осіб, які займали означені посаді і робочі місця, на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до Списку №2.

25.01.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням відповідача, оформленим протоколом №23 засідання комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням та перерахунком пенсій, від 04.04.2017 р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв'язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців, зокрема, через відсутність в трудовій книжці та інших наданих позивачем документів відомостей про зайнятість позивача протягом повного робочого дня в шкідливих умовах праці, відсутність уточнюючих довідок, які б підтверджували дану обставину, а також відсутність атестації всіх робочих місць позивача, які останній обіймав протягом своєї трудової діяльності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, підтверджений записами у трудовій книжці та іншими документами.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, зміст спірних правовідносин, а також правильно застосовано законодавство, що регулює спірні правовідносини.

Крім зазначених вище обставин судом апеляційної інстанції встановлено, що стаж роботи позивача за Списком № 2 складає понад 12 років 6 місяців, страховий стаж - більше 38 років. Позивач досяг 55-річного віку.

Згідно з пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особи, які не мають повного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.ст. 13-14 цього Закону.

Згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 р.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 р. №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36, Розділом XXXIII «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення електрозварникам ручного зварювання, а згідно з п. 4 розділу ІІІ «Чорні метали» передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення слюсарів-ремонтників в трубному (трубопрокатному) виробництві.

Наявними в матеріалах справи документами, зокрема, трудовою книжкою та довідкою ДП «Дніпропетровський завод прецизійних труб», підтверджується, що позивач працював електрозварником ручного зварювання, слюсарем-ремонтником в трубопрокатному цеху у спірних періодах. Крім того, матеріалами справи підтверджена атестація професії електрозварника та слюсаря-ремонтника.

З урахуванням наявного у позивача пільгового стажу більш ніж 12 років 6 місяців, а також страхового стажу позивача більш ніж 38 років, досягнення позивачем 55 років, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду внаслідок відсутності підтверджуючих документів.

Колегія суддів зазначає, що такі доводи не можуть бути прийняти, оскільки посади електрозварника ручного зварювання та слюсаря-ремонтника в трубному (трубопрокатному) виробництві передбачені Списком № 2.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637.

Пунктом 18 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

В даному випадку наявний у позивача пільговий стаж підтверджений записами у трудовій книжці.

Враховуючи, що в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу, яка відповідає Списку № 2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 р. №10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36, а також з урахуванням наявності інших документів, які підтверджують наявність у позивача стажу за Списком №2, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Доводи апелянта про невідповідність довідок про заробіток, що видані ДП «Дніпропетровський завод прецизійних труб», додатку 1 до пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є незмістовними, оскільки апелянтом не зазначено, в чому саме полягає така невідповідність.

Щодо доводів про відсутність відомостей про атестацію робочих місць та доказів зайнятості повний робочий день на посадах зі шкідливими і важкими умовами праці судова колегія зазначає, що атестація робочих місць, які обіймав позивач до 21.08.1992 р., законом не вимагалась, а після 1994 р. така атестація проведена, за її наслідками підтверджено зайнятість позивача повний робочий день на посадах зі Списку №2 в ДП «Дніпропетровський завод прецизійних труб», а також шкідливі та важкі умови праці на таких посадах. Апелянтом не надано доказів у спростування того факту, що позивач був зайнятий не повний робочий день та в шкідливих або важких умовах праці.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2017 р. в справі № 203/1571/17 залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2017 р. в справі № 203/1571/17 за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко