Справа № 339/153/17
Суддя: Головенко О.С.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 339/153/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря Бойко Н.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить, поновивши йому строк звернення до суду, визнати незаконною та скасувати постанову Волинської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №1943/20502/2016 від 16.11.2016 року про накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за ч.3 ст. 470 Митного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про порушення митних правил, які полягали у неналежному повідомленні його про розгляд справи та відповідно розгляд справи без його участі за наявності клопотання про відкладення розгляду справи. Вказує, рішення прийнято без врахування всіх обставин, що мають значення для справи та без врахування його права на участь у процесі прийняття рішення.

В судове засідання позивач не з"явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.80), що не суперечить вимогам ст. 122 КАСУ, згідно якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

З письмового заперечення на позов вбачається, що позивач 05.06.2016 року в митному режимі транзит завіз транспортний засіб автомобіль марки «VW TOURAN» реєстраційний номер НОМЕР_1, термін вивезення якого (10 діб) закінчився 15.06.2016 року, що стало підставою для складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Розгляд справи двічі відкладався, зокрема: 05.10.2016 року та 26.10.2016 року за клопотанням позивача через його лікування та перебування у відрядженні, про те жодних підтверджуючих документів ним не подано.

Оскільки 16.11.2016 року позивач був повідомлений про розгляд справи та не з"явився, то справу розглянуто без його участі. В той же день після винесення постанови о 14 год. від позивача надійшло повідомлення про відкладення розгляду справи у зв"язку з віддаленістю проживання та неможливістю прибуття, але не було враховано адже надійшло після розгляду справи.

При таких обставинах з урахуванням того, що позивач не надав жодної інформації про причини не вивезення транспортного засобу за межі митної території України, вважають, що посадові особи Волинської митниці при винесенні оскаржуваної постанови діяли у межах та спосіб, визначений чинним законодавством, а тому просить в позові відмовити.

Суд, дослідивши письмові докази, давши їм правову оцінку приходить до наступного висновку.

Як зазначено в ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані:1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім'я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил.

Ч. 1 ст. 495 МК України передбачено, що доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Статтею 526 МК України роз"яснено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що за наслідками здійсненої перевірки по базам даних ЄАІС ДФС «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» 24.06.2016 року виявлено, що ОСОБА_1 05.06.2016 року о 22 год.27 хв. ввезено на митну територію України у митному режимі «транзит» - транспортний засіб марки "VW TOURAN" реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2.

Разом з тим, у встановлений ст. 95 Митного кодексу України (далі - МКУ) термін (до 10 днів) позивач вказаний транспортний засіб не вивіз за межі митної території України.

У зв'язку з виявленими фактами відповідач листом від 06.07.2016 року запропоновав позивачу прибути до Волинської митниці ДФС у термін до 08.09.2016 року для з'ясування обставин порушення терміну транзиту та попереджено, що у випадку неявки протокол буде складено без його участі. Зазначений лист отримано позивачем 12.07.2016 року (а.с.28).

Практично через півтора місяці позивач листом від 02.09.2016 року просив митницю продовжити строк для надання пояснень у зв'язку з поганим самопочуттям (а.с.36). Відповідних доказів до зазначеної заяви позивач не надав та не вказав інформації про причини не вивезення транспортного засобу за межі митної території України в строк, визначений ст.95 МК України.

12.09.2016 року посадовими особами Волинської митниці складений протокол про порушення митних правил № 1943/20502/2016, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 перевищено встановлений ст.95 МК України строк доставки автомобіля марки «VW TOURAN« реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузову НОМЕР_2 більше ніж на десять діб, тобто вчинено дії, які мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

Позивачу направлено складений протокол та повідомлено про місце та час розгляду справи про порушення митних правил - 05.10.2016 року (а.с.30).

Вказане повідомлення позивач отримав та повідомив митницю листом від 01.10.2016 року про бажання взяти участь у розгляді справи про порушення митних правил та одночасно заявив клопотання про перенесення розгляду справи про порушення митних правил на іншу дату у зв'язку з перебуванням на лікуванні (а.с. 31).

Відповідач відклав розгляд справи та запропонував ОСОБА_1 прибути 10.10.2016 року на 10 год.30 хвилин до митниці для надання пояснень. Окрім того, повідомив що розгляд справи відбудеться - 26.10.2016 року, направивши йому відповідний лист (а.с. 32).

Отримавши вказаний лист, позивач не з"явився у визначену дату для надання пояснень (10.10.2016 року), а також і не з"явився на розгляд справи (26.10.2016 року) .

Листом від 24.10.2016 року він повідомив митницю про неможливість взяти участь у розгляді справи у зв'язку із службовим відрядженням та повторно просив відкласти розгляд справи на іншу дату (а.с.33) та при цьому не надав підтверджуючих документів про його відрядження.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, Волинська митниця листом від 26.10.2016 року, повідомила позивача про необхідність з"явитися йому для дачі пояснень на 10 годин 4 листопада 2016 року та про призначення розгляду справи про порушення митних правил 16.11.2016 із зазначенням місця розгляду та вказала, що у випадку неявки розгляд справи буде проведено без його участі (а.с.32).

ОСОБА_1 в позовній заяві вказував на те, що тільки 16 листопада 2016 року через рідних отримав лист з Волинської митниці, зі змісту якого дізнався, що розгляд справи мав би відбутися 16 листопада 2016 року, а тому не мав фізичної змоги прибути на розгляд справи.

Оскільки сторони у судові засідання не з"явилися, то з метою перевірки вказаних обставин, суд, враховуючи приписи частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, поклав на сторони обов'язок щодо надання доказів необхідних для з'ясування всіх обставин у справі.

Так, ухвалою суду від 14 червня 2017 року витребувано у суб"єкта владних повноважень - Волинської митниці ДФС інформацію про отримання ОСОБА_1 листа від 26.10.2016 року за №10083/03-70-20-03 про розгляд справи щодо нього 16.11.2016 року та зобов"язано ОСОБА_1 надати докази, які підтверджують його про перебування на лікуванні та відрядженні в період 05.10.2016 року та 26.10.2016 року, а також отримання ним листа Волинської митниці ДФС саме 16.11.2016 року, тобто в день розгляду справи.

На виконання вказаної ухвали відповідач надав реєстр поштових відправлень з повідомленням про вручення, з якого вбачається, що рекомендований лист відправлено позивачу 01.11.2016 року та вказав про те, що оригінал рекомендованого повідомлення про відправлення позивачу поштового відправлення на адресу митниці не повернувся (а.с.77- 78).

В той же час позивач надав конверт, в якому як раз підшито повідомлення про вручення, яке мало би бути повернуте відповідачу (а.с.81,82).

На конверті міститься поштова відмітка про те, що, дійсно, лист відправлено 01.11.2016 року та в довідці про невручення зазначено дату 05.11.2016 року і засвідчено печаткою м.Коломия.

Однак, позивач вказує на те, що вказаний лист він отримав і знаходження у нього вказаних документів свідчить про це.

Разом з тим, на підтвердження того, що саме цей лист він отримав аж 16.11.2016 року, тобто в день розгляду справи, він не надав ( зокрема, не заявив клопотання про допит свідка -родичів, від яких, як він стверджував, отримав конверт, в якому і знаходився лист).

Окрім того, на вимогу суду позивач не надав доказів того, що він не зміг з поважних причин прибути в на розгляд справи 05.10.2016 року в зв"язку з хворобою та 08.09.2016 року в зв"язку з поганим самопочуттям для дачі пояснень.

А подання позивачем копії наказу ТзОВ " Юнайтед грін планет"" від 01 жовтня 2016 року про його відрядження терміном на 10 календарних днів з 05 жовтня 2016 року по 26 жовтня 2016року до м.Харкова (а.с.58) лише свідчить про прийняття рішення роботодавцем щодо відрядження працівника, натомість, жодним чином не підтверджує реалізацію зазначеного наказу та неможливість позивача прибути до Волинської митниці ДФС для розгляду справи про порушення митних прав на 26 жовтня 2016 року (навіть, за умови перебування у відрядженні).

В свою чергу відповідачем, було вжити ряд заходів спрямованих на підтвердження обгрунтованості клопотань позивача про перенесення розгляду справи, за результатами яких обгрунтованість таких доводів не підтверджена.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач завчасно та належним чином повідомляв позивача про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення рекоменовованими повідомленнями, двічі відкладав розгляд вказаної справи за клопотанням позивача ( 05.10.2016, 26.10.2016) , однак останній і втретє не з'явився на розгляд справи (16.11.2016).

Окрім того, тричі позивач викликався і для дачі пояснень ( 08.09.2016 року, 10.10.2016 року, 04.11.2016 року ) для з'ясування обставин порушення терміну транзиту.

Проте ОСОБА_1 не скористався своїми правами, не надав письмових пояснень про причини порушення вимог ст. 95 Митного кодексу України та не надав будь-яких доказів на підтвердження поважності неявки на розгляд його справи, а лише кожного разу висловлював «бажання» прийняти участь у розгляді справи, на які не з'являвся.

Таким чином, позивачу були створені всі умови для реалізації ним свого права на особисту участь під час розгляду справи про порушення митних правил, але він його не використав.

Крім того, варто зазначити, що позивач у разі неможливості взяти участь у розгляді справи, не був позбавлений права направити до органу доходів і зборів свого представника та/або захисника.

Вищезазначене свідчить, що позивач всупереч ст.498 МК України недобросовісно користувався належними йому процесуальними правами, намагаючись відтермінувати розгляд справи про порушення митних правил Волинською митницею ДФС без надання обґрунтованих підтверджень щодо неможливості особистої участі в розгляді справи та необхідності перенесення такого розгляду для доведення своєї правової позиції.

Тому у митного органу було достатньо підстав для розгляду справи відповідно до ч.4 ст.526 МК України 16.11.2016 року без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 467 МК України , якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Отже, законодавством встановлені часові обмеження для притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, а тому затягування позивачем процесу розгляду справи може призвести до неможливості притягнення позивача до адміністративної відповідальності органами митного контролю у зв'язку із закінченням строків такого накладення, та як наслідок уникнення позивачем відповідальності за вчинене ним правопорушення.

Однак, позивач вчинивши порушення вимог митного законодавства, намагаючись уникнути притягнення до відповідальності протягом тривалого строку зловживав своїми процесуальними правами наданими йому як особі, яка притягається до адміністративної відповідальності в рамках провадження у справі про порушення митних правил, не виконував законні вимоги посадових осіб органу ДФС та не з'являвся для дачі пояснень відповідно до вимог ч.2 ст. 509 МК України.

Разом з тим, позивач не обґрунтовує яким чином його відсутність під час розгляду адміністративної справи, вплинуло на прийняття митним органом постанови з приводу порушення митних правил, оскільки будь-яких пояснень щодо обставин справи він на вимоги відповідача не надав, як і не надав суду, оскаржуючи прийняте рішення. Так, позивач жодним чином не зазначає про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, а доводи позовних вимог зводяться виключно до наявності, на думку позивача, процедурних порушень з боку митниці, що свідчить про намагання останнього уникнути відповідальності виключно з формальних підстав, що є неприпустимим.

Щодо суті спірних правовідносин, суд в зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 95 МК України встановлюються строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема для автомобільного траспорту - 10 діб.

Частиною 1 ст. 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством чітко визначено умови можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, що був ввезений позивачем у митному режимі «транзит», станом на момент виявлення правопорушення та момент розгляду справи про порушення митних правил, не був ні доставлений у орган доходів і зборів до закінчення строку, визначеного ст.95 МК України, ні поміщений в інший митний режим.

Обставин, передбачених ст.460 МК України, яки б виключали притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом також не встановлено, так як позивачем не надано ні відповідачу, ні суду жодного доказу на підтвердження обставини щодо поломки транспортного засобу та унеможливлення у зв'язку з цим вивезення такого за межі України.

Крім того, зважаючи на дату виявлення правопорушення митним органом та дату винесення оскаржуваної постанови відповідачем не порушений строк накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил.

Суд звертає увагу на те, що не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі «транзиту», та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Оскільки позивач ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі «транзиту» 05 червня 2016 року, то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 15 червня 2016 року, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був.

З наведеного вбачається, що такі дії безперервно порушують закон протягом зазначеного часу, а позивач скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків й на даний час, що, в свою чергу свідчить про те, що дане правопорушення є триваючим.

Відповідно, митним органом правопорушення виявлене 24 червня 2016 року, про що свідчать матеріали справи.

При цьому, постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 16 листопада 2016 року, тобто в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 вересня 2016 року (К/800/14756/16).

Таким чином у даній справі відсутні факти обмежень прав позивача у справі про порушення митних правил , які зашкодили всебічному розгляду справи та вплинуло або могло вплинути на винесення обґрунтованої постанови за результатами її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що відповідачем під час винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було вчинено всіх необхідних дій відповідно до вимог статті 486 МК України з метою своєчасного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи.

Зокрема, встановлено, що позивач, в порушення вимог ст.95 МК України, більше ніж на десять діб перевищив строк доставки транспортного засобу, який згідно ст.321 МК України, перебуває під митним контролем та митне оформленням якого не закінчене, про будь-які обставини, які цьому перешкодили, митницю не повідомив, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, внаслідок чого, останнього було законно притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, яка винесена уповноваженою особою (ст.522, 523 МК України), у встановлені строки, з дотриманням вимог територіальної підвідомчості (ст.524 МК України) та відповідно до положень ст.526 МК України, що свідчить про те, що відповідач в даних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку звернення, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Ч. 3 ст. 99 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ст. 529 МК України встановлено, що скарга (адміністративний позов) на постанову органу доходів і зборів у справі про порушення митних правил подається у строк, встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Судом встановлено, що спірна постанова винесена 16 листопада 2016 року року у відсутності позивача, яку він отримав тільки 04 травня 2017 року (а.с.12).

А тому позивачу слід поновити строк звернення до суду, який пропушено з поважних причин.

Разом з тим його вимоги про скасування оскаржуваної постанови не грунтуються на вимогах закону; відповідач, приймаючи постанову, діяв в межах закону, а відтак, відсутні підстави для її скасування та задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 95, 192, 460, 470, 486, 531 МК України, ст. 2, 7, 8, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2, 254 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАСУ апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Головенко О.С