Справа № 804/2081/17
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2017 р. Справа № 804/2081/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, треті особи - Магдалинівський районний відділ ГУМВС України в Дні про скасування наказу, поновлення на роботі, зобовязання вчинити певні дії, -
27.03.2017 року ОСОБА_3 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 485 о/с від 06.11.2015 року, в частині звільнення ОСОБА_3 зі служби за пунктом 64 «г» «через скорочення штатів» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 06.11.2015 року;
- поновити ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей Магдалинівського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області з 07.11.2015 року;
- зобовязати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області прийняти ОСОБА_3 на посаду оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ГУМВС України в Дніпропетровській області було безпідставно звільнено її з органів внутрішніх справ оскільки вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні просили позов задовольнити.
Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечував.
Треті особи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що лейтенант міліції ОСОБА_3 проходила службу в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей Магдалинівського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області.
Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року № 485 о/с ОСОБА_3 була звільнена за пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України через скорочення штатів.
Вирішуючи спір суд зазначає, що пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.
Згідно пункту 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.
Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Пунктом 17 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, визначено, що вагітні жінки і матері з числа осіб рядового і начальницького складу користуються всіма правами і пільгами, встановленими законодавством.
Відповідно до частини 3 статті 184 Кодексу законів про працю України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.
Законом України «Про національну поліцію» не передбачено, жодних виключень щодо можливості звільнення жінок які мають дітей до трьох років, тому звільнення жінок зазначених в частині 3 статті 184 Кодексу законів про працю України, повинно відбуватись з дотриманням правил визначених цією статтею.
Як вбачається із матеріалів справи відповідач, при звільненні ОСОБА_3 обмежився лише посиланням на Закон України «Про національну поліцію», не врахувавши положення статті 184 Кодексу законів про працю України.
Пряма заборона на звільнення працівників зазначених в статті 184 Кодексу законів про працю України протягом встановлених строків означає, що вони взагалі не можуть бути кандидатами на звільнення. Вони мають субєктивне право залишитися на роботі (крім випадків повної ліквідації підприємства) і питання про їх звільнення, якщо підприємство не ліквідовується, не може ставитися взагалі. Якщо підприємство ліквідується допускається звільнення таких працівників з обовязковим працевлаштуванням.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач є матірю малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, та була звільнена з займаної посади у період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, при цьому позивач при звільненні не була працевлаштована.
Суд не приймає посилання відповідача на статтю 49-2 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що у разі якщо вивільнення є масовим відповідно до ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
Оскільки стаття 49-2 встановлює загальні правили масового звільнення, тоді як стаття 184 Кодексу законів про працю України, є спеціальною нормою, щодо звільнення жінок, в тому числі які мають дітей до трьох років.
Таким чином суд дійшов висновку, що наказ наказу ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року № 485 о/с в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_3 оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей Магдалинівського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області за пунктом 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на роботі.
Щодо вимоги про зобовязання Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області видати наказ про призначення ОСОБА_3 на посаду оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, суд зазначає наступне.
Позивачем не надано доказів звернення до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області із заявою про бажання проходити службу в поліції.
Натомість Головним управління Національної поліції в Дніпропетровській області надані довідки про те, що позивача не зверталась із відповідною заяво.
Обовязковою у мовою для проходження служби в поліції у відповідності до вимог пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», є згода на проходження служби в поліції та відповідність вимогам до поліцейських.
Таким чином, оскільки позивача не надала згоду на проходження служби в поліції відносно неї не проводилась перевірка на відповідність вимогам до поліцейських.
Оскільки діяльність органу, в якому безпосередньо несла службу позивачка, не припинено, а його ліквідація не передбачає правонаступництва, питання працевлаштування на рівнозначній звільненій посаді (переведення) (у т.ч. за відсутності її письмового звернення) на службі в органах внутрішніх справ у державному органі, який отримав функціональні повноваження органу, з якого позивачку звільнено, не у компетенції суду.
За таких обставин суд вважає, що зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, треті особи - Магдалинівський районний відділ ГУМВС України в Дніпропетровській області, Новомосковський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на роботі, зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.
Скасувати наказ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 06.11.2015 № 485 о/с в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_3 з 06.11.2015 року через скорочення штатів.
Поновити лейтенанта міліції ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей Магдалинівського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області з 07.11.2015 року.
Відповідно до вимог частини 1 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України допустити до негайного виконання постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді оперуповноваженого кримінальної міліції у справах дітей Магдалинівського районного відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області з 07.11.2015 року.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 06 червня 2017 року

Суддя ОСОБА_1