Справа № 826/1118/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 липня 2017 року № 826/1118/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиДепартаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації Київська обласна державна адміністрація Міністерство соціальної політики України
провизнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Київська обласна державна адміністрація, Міністерство соціальної політики України, в якому просить:

- визнати незаконним дії у вигляді відмови Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для видачі посвідчення 1-ої категорії ОСОБА_1, як особі, якій встановлено причинно-наслідковий зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою;

- зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації розглянути по суті заяву ОСОБА_1, зареєстрованої за вх. №139 від 10.06.2016 в Управлінні праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації про видачу посвідчення постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС категорії 1 на підставі доданих до заяви оригіналу посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 30.09.1993 (категорія 4), оригіналу експертного висновку Центральної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України, виданого 22.07.2015 за №3697, про захворювання, яке пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС, та оригіналу довідки МСЕК серії АВ №0512617, виданої 24.12.2015, за поданням Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації безпідставно відмовлено позивачу у видачі останній посвідчення 1-ї категорії , оскільки довідкою МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 18.12.2015 довічно, що пов'язана з впливом аварії на ЧАЕС.

Під час судового розгляду справи представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, які останній просив суд задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач та треті особи явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, з огляду на що судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, від представника відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що така відмова у встановленні позивачу 1-ої категорії інвалідності пов'язана з тим, що 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, яким абзац 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено, а саме: виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Відтак, представником відповідача зазначено, що з 01.01.2015 позивач не проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому відсутні підстави для віднесення позивача до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4-ої категорії та видачі відповідного посвідчення.

Міністерство соціальної політики України у своїх письмових поясненнях з приводу заявлених позовних вимог зазначило, що медико-соціальною експертною комісією причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою ОСОБА_1 встановлено після набрання чинності Законом №76, з урахуванням чого підстави для видачі позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 відсутні.

Розглянувши подані особами, які беруть участь у справі, документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, згідно з наявною у матеріалах справи копією посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 1986-01.01.1993, ОСОБА_1 (після реєстрації шлюбу - прізвище ОСОБА_1) присвоєно 4 категорію осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У той же час, експертним висновком Центральної міжвідомчої несмертної комісії МОЗ та МНС України, затвердженим на засіданні від 14.07.2015 №27, та довідки МСЕК серії АВ №0512617, виданої 24.12.2015, встановлено діагноз ОСОБА_1 «Cr щитовидної залози, ст. IV, рТ4аN0M0, кл.гр.ІІІ. Післяопераційний гіпотиреоз», а захворювання визнано таким, що пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

На підставі викладно позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації із заявою, в якій просила видати їй посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, у зв'язку з встановленням причинного зв'язку хвороби та інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Листом від 28.12.2015 №1846 Управління соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації повідомила ОСОБА_1 про те, що починаючи з 01.01.2015 (з дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII) у департаменті не будуть прийматись подання райдержадміністрацій та міськвиконкомів на оформлення громадянам посвідчень потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 (як вперше, так і дублікату).

Вказана відмова була оскаржена позивачем до суду, внаслідок чого постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 19.05.2016 у справі №368/625/16-а визнано незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації у оформленні подання до Київської ОДА про розгляд заяви з доданими документами ОСОБА_1 про встановлення статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 з видачею відповідного посвідчення та незаконним повернення ОСОБА_1 оригіналів експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 22.07.2015 №3697 та довідки МСЕК серії АВ №0512617, виданої 24.12.2015, а також зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Кагарлицької районної державної адміністрації прийняти у ОСОБА_1 оригінал експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 22.07.2015 №3697 та довідки МСЕК серії АВ №0512617, виданої 24.12.2015, і підготувати подання до Київської ОДА про розгляд заяви від 25.12.2015 з доданими документами ОСОБА_1 про встановлення статусу особи, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 з видачею відповідного посвідчення та направити подання в найкоротші строки до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації для розгляду.

На виконання вказаного, Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації листом від 14.07.2016 №05-59-1357 повідомлено позивача про те, що 01.01.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, яким абзац 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено, а саме: виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. Відтак, з 01.01.2015 позивач не проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому відсутні підстави для віднесення ОСОБА_1 до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4-ої категорії та видачі відповідного посвідчення.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення, визначено Законом УРСР від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із змінами і доповненнями (надалі - Закон №796 тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 9 Закону №796, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону №796, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Зважаючи на те, що позивач постійно проживала та працювала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, і станом на 01.01.1993 прожила та відпрацював у цій зоні не менше чотирьох років, ОСОБА_1, в розумінні Закону №796, безумовно є потерпілою від Чорнобильської катастрофи.

За змістом ст.ст. 14 і 65 Закону №796, для встановлення пільг і компенсацій вказаним особам встановлюється категорія 4 та видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 (надалі - Порядок №51).

За визначенням, наведеним у Порядку №51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 6 Порядку №51, особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видаються посвідчення коричневого кольору, серія В.

Частиною 3 ст. 15 Закону №796, передбачено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Вказані положення Закону №796 кореспондуються з приписами п. 10 Порядку №51, відповідно до якого особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років посвідчення видаються на підставі довідки встановленого зразка (додаток N 7).

Отже, особи, які станом на 01.01.1993 постійно проживали або працювали на території зони посиленого радіоекологічного контролю понад чотири роки, визнаються потерпілими від Чорнобильської катастрофи та мають право на встановлення пільг і компенсацій, передбачених Законом №796I.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону №796, до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Відмовляючи у встановленні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідач посилається на Закон України від 28.12.2014 №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 №791а-XII та, зокрема, зону посиленого радіоекологічного контролю, в тому числі і населений пункт в якому проживала позивач, виключено з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 27.02.1991 №791а-XII (надалі - Закон №791а-XII), залежно від ландшафтних та геохімічних особливостей ґрунтів, величини перевищення природного доаварійного рівня накопичення радіонуклідів у навколишньому середовищі, пов'язаних з ними ступенів можливого негативного впливу на здоров'я населення, вимог щодо здійснення радіаційного захисту населення та інших спеціальних заходів, з урахуванням загальних виробничих та соціально-побутових відносин територія, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, поділяється на зони.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону №791а-XII, такими зонами, зокрема, є: 1) зона відчуження - це територія, з якої проведено евакуацію населення в 1986 році; 2) зона безумовного (обов'язкового) відселення - це територія, що зазнала інтенсивного забруднення довгоживучими радіонуклідами, з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 15,0 Кі/кв. км та вище, або стронцію від 3,0 Кі/кв. км та вище, або плутонію від 0,1 Кі/кв. км та вище, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 5,0 мЗв (0,5 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період; 3) зона гарантованого добровільного відселення - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 5,0 до 15,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,15 до 3,0 Кі/кв. км, або плутонію від 0,01 до 0,1 Кі/кв. км, де розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів може перевищити 1,0 мЗв (0,1 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період.

До 01.01.2015 до зон, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, належала й зона посиленого радіоекологічного контролю - це територія з щільністю забруднення ґрунту понад доаварійний рівень ізотопами цезію від 1,0 до 5,0 Кі/кв. км, або стронцію від 0,02 до 0,15 Кі/кв. км, або плутонію від 0,005 до 0,01 Кі/кв. км за умови, що розрахункова ефективна еквівалентна доза опромінення людини з урахуванням коефіцієнтів міграції радіонуклідів у рослини та інших факторів перевищує 0,5 мЗв (0,05 бер) за рік понад дозу, яку вона одержувала у доаварійний період, яка була передбачена абзацом п'ятим частини другої статті 2 Закону № 791а-XII.

Згідно із Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» абзац 5 ч. 2 ст. 2 Закону №791а-XII виключено, відтак, із зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, виключено зону посиленого радіоекологічного контролю.

Законом України від 28.12.2014 №76-VIII виключено також ст. 23 Закону №796, яка встановлювала компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4.

Вказані норми, згідно Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №76-VIII набрали чинності з 01.01.2015 року.

Спираючись саме на вищевикладені зміни у законодавстві, відповідач обґрунтовує свою відмову у встановленні позивачу статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, зокрема, зазначаючи, що оскільки з 01.01.2015 зону посиленого радіоекологічного контролю виключено з переліку зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, не може бути й осіб зі статусом потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, які мали такий статус до 01.01.2015.

Необхідною умовою реалізації пільг і компенсацій, передбачених №796, є встановлення відповідній особі статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням категорії 4, яке видається на підставі довідки про період проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю.

Аналізуючи зміни у законодавстві, зокрема, внесені Законом України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», суд зазначає, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015.

У той же час висновки, до яких дійшов відповідач, пов'язуючи виключення такої зони, як зона посиленого радіоекологічного контролю, із наявністю у особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, - є безумовно помилковим, адже жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не відбулось.

Крім того, виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля зони посиленого радіоекологічного контролю не позбавляє особу статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015.

А тому, доводи відповідача про те, що дія посвідчення потерпілого категорії 4 позивача автоматично припинена з 01.01.2015, оскільки, як вже вказано судом, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, є помилковими.

Отже, на момент звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

У відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону №796 та п. 10 Порядку №51, позивач має право на отримання статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Статтею 12 Закону №796, передбачено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

З матеріалів справи вбачається наявність у позивача всіх юридичних підстав для встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі посвідчення потерпілого 1 категорії, оскільки ст. 14 Закону №796 визначено, що до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії можуть бути віднесені інваліди з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, який встановлений, зокрема, медико-соціальною експертною комісією.

Встановлено, що позивач дійсно проходив огляд в МСЕК вже після набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VІІІ, але для вирішення питання про встановлення позивачу статусу потерпілого 1 категорії не має правового значення факт проходження позивачем огляду у МСЕК після 01.01.2015, оскільки як вже встановлено, на момент проходження огляду МСЕК позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, який зберігається у нього довічно, якщо не буде змінений на іншу категорію.

З приводу дотримання порядку розгляду заяви позивача про встановлення статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 10 Порядку №51 передбачено, що видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Посвідчення видаються інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Інших вимог щодо надання документів вказаний Порядок не містить, відтак до заяви додаються копії документів для встановлення особи, зокрема, паспорт та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, копія виписки-довідки МСЕК із експертним висновком та посвідчення потерпілого 4 категорії.

У той же час, Департамент, розглянувши заяву позивача, у листі від 14.07.2016 №05-59-1357 надав відмову у задоволенні такої заяви.

При цьому, відмова обумовлена тим, що на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» №76-VІІІ, яким виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, а тому з 01.01.2015 не відбувається оформлення громадянам посвідчень постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.02.2017 у справі №К/800/3128/17 (ЄДРСР №65069900).

Отже, дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі посвідчення 1-ої категорії ОСОБА_1, як особі, якій встановлено причинно-наслідковий зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, є протиправними та, як наслідок, Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації слід зобов'язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання останній посвідчення 1-ої категорії ОСОБА_1, як особі, якій встановлено причинно-наслідковий зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, з урахуванням висновків даної постанови суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, суд вказує про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Взнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо відмови у видачі посвідчення 1-ої категорії ОСОБА_1, як особі, якій встановлено причинно-наслідковий зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання останній посвідчення 1-ої категорії ОСОБА_1, як особі, якій встановлено причинно-наслідковий зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, з урахуванням висновків даної постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур