Справа № 337/2410/17
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2017р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 02.06.2017р. він є суддею у відставці і має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання. 02.06.2017р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання. Розпорядженням від 12.06.2017р. йому було призначене таке утримання в розмірі 80% від розміру суддівської винагороди. Він не згоден з такими діями відповідача, вважає, що розмір його щомісячного довічного грошового утримання повинен становитиме 90%, виходячи із стажу його роботи на посаді судді 11 років 8 місяців 2 дні за період з 19.10.2005р. по 02.06.2017р., а також іншого стажу, що дає йому право на відставку, - строку проходження військової служби з 17.04.1978р. по 27.04.1980р., половини строку навчання на денному відділенні у вищому юридичному навчальному закладі з 01.09.1986р. по 30.06.1990р., на посадах слідчого, помічника прокурора, прокурора з 29.06.1992р. по 18.02.2003р.. Отже, загальний стаж, що дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 27 років 03 міс.19дн.

Просить визнати протиправними дії та розпорядження Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді, зобовязати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплатити йому з 07.06.2017р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою суду від 10.07.2017р. по даній справі відкрито скорочене провадження.

21.07.2017р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких він позовне визнав, вважає дії щодо нарахування позивачу довічного грошового утримання в розмірі 80% суддівської винагороди правомірними, оскільки останній має належним чином підтверджений стаж роботи на посаді судді 11 років 08 місяців 02 дні. Нормами чинного законодавства не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посадах в органах прокуратури, перебування на строковій службі в армії та навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі. Просить в позові відмовити повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого.

Згідно розпорядження №171633 від 12.06.2017р. позивачу з 07.06.2017р. призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% заробітної плати судді, виходячи із стажу роботи на посаді судді 11 років 08 місяців 02 дні.

Так, відповідачем було враховано і не оспорюється стаж роботи позивача з 19.10.2005р. по 22.11.2010р. на посаді судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя, з 23.11.2010р. по 02.06.2017р. на посаді судді Апеляційного суду Запорізької області.

Вказаний стаж роботи підтверджується записами в трудовій книжці позивача та розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 02.06.2017р., складеного Апеляційним судом Запорізької області.

Крім того, згідно вказаного розрахунку до стажу роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, також включений період проходження служби в ОСОБА_2 армії з 17.04.1978р. по 27.04.1980р., 02 роки 00 місяців 10 днів, половина періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1986р. по 30.06.1990р., 01 рік 11 місяцв 00 днів, та період роботи в органах прокуратури з 15.05.1991р. по 18.02.2003р., 11 років 08 місяців 27 днів.

Суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу незарахування відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання, періоду проходження військової служби, половини періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі та періоду роботи в органах прокуратури, що вплинуло на визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цієї Конституції, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів гарантована ст.126 Конституції України. Однією зі складових елементів незалежності судової влади є матеріальне забезпечення судді, в т.ч. і у випадку звільнення судді у відставку.

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), чинного на час виникнення спірних правовідносин, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Ст.135 цього Закону (у редакції, чинній після 28 березня 2015 року) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, відповідно до п.11 Перехідних положень Закону України №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, до набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до ст.43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України №2453-VI (в редакції Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Вказані положення ч.3 ст.141 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016.

Таким чином, чинною є наступна редакція ч.3 ст.141 Закону України №2453-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини даної справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу його роботи на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання, період військової служби, половину періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі, а також період роботи в органах прокуратури і у звязку з цим невірно визначив відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Суд вважає, що стаж роботи позивача на посаді судді повинен розраховуватись відповідно до вимог діючого законодавства, яке діяло до набрання чинності Законом України №2453-VI, а саме на підставі Закону України № 2862-ХІІ та постанови КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», оскільки позивач був обраний на посаду судді до набрання чинності Законом №2453-VI і для нього зберігають чинність правила визначення стажу роботи на посаді судді, закріплені законодавством, що діяло раніше.

Так, суд вважає, що до стажу роботи позивача на посаді судді відповідно до постанови КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», враховуючи, що позивач має стаж роботи безпосередньо на посаді судді понад 10 років, повинен бути зарахований календарний період проходження строкової військової служби, а саме 02 роки 00 місяців 10 днів, половина періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1986р. по 30.06.1990р., а саме 01 рік 11 місяців 00 днів та період роботи в органах прокуратури з 15.05.1991р. по 18.02.2003р., а саме 11 років 08 місяців 27 днів.

За таких умов стаж роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, становить 27 років 03 місяців 19 днів, а розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідно 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, доводи відповідача щодо правомірності своїх дій суд вважає безпідставними за вищевикладеними обставинами. Крім того, доказів правомірності своїх дій відповідач в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України суду не надав.

Отже, суд вважає, що при здійсненні розрахунку стажу роботи позивача на посаді судді і визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у звязку з чим його дії та рішення слід визнати протиправними та зобовязати його призначити та виплатити позивачу з 07.06.2017р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідний посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У звязку з цим позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України суд вважає необхідним стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00грн.

Крім того, відповідно до ст.267 КАС України суд вважає необхідним зобовязати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цією постановою законної сили.

Керуючись ст.19,22,126 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI, Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-ХІІ, постановою КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», ст.2,8,9,11,14,70-72,94,159-162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо призначення ОСОБА_1, 19.11.1959р.н., щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідний посаді.

Зобовязати Правобережне обєднання управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити та виплатити ОСОБА_1, 19.11.1959р.н., з 07.06.2017р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідний посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням фактично отриманих сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, 19.11.1959р.н., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 640,00грн.

Зобовязати Правобережне обєднання управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цією постановою законної сили.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.А. Мурашова

24.07.2017