Справа № 484/1870/17
Суддя: Савін О. І.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 484/1870/17 Провадження №2-а/486/53/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О. І.

при секретарі - Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2017 року ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Закревського В.І. адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії, передано на розгляд Южноукраїнському міському суду Миколаївської області та 03 липня 2017 року зазначена справа надійшла на адресу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

ОСОБА_1 мотивує свої вимоги тим, що з 22.06.1987 року займає посаду судді, заступника голови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. 25.04.2017 року вона досягла 58 річного віку та звернулася з заявою до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області щодо призначення їй пенсії за віком. З 26.04.2017 року їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак призначену їй пенсію відповідач не виплачує. З даного приводу вона звернулася до відповідача та 30.05.2017 року отримала відмову з посиланням на те, що пенсія за віком їй призначена, однак в звязку з тим, що вона на даний час працює на посаді заступника голови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, тимчасово, у період до 31.12.2017 року пенсія не виплачується. При цьому відповідач посилався на ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції Закону №213-VІІІ від 02.03.2015 року, №911- VІІІ від 24.12.2015 року зі змінами, в якому визначено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, у порядку та на умовах, передбачених «Про судоустрій і статус суддів», пенсія не виплачуються.

Оскільки до 01 червня 2015 року не було прийнято закон щодо призначення всіх пенсій у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів, зокрема Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

08 червня 2016 року визнано неконституційними положення законів України щодо заборони виплати з 01.04.2015 троку і з 01.01.2016 року пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які працюють в тому числі і на посаді судді.

Вказуючи на наведені правові норми, позивач вважає, що з 01.06.2015 року для неї, як судді, скасовано норми, що передбачають призначення їй спеціальної пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а тому у відповідача відсутні правові підстави щодо припинення їй виплати пенсії.

Вважає, що невиплата відповідачем призначеної, відповідно до діючого законодавства пенсії, порушує її конституційне право на володіння пенсією, гарантоване законодавством. Просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у виплаті призначеної пенсії за віком та зобов'язати Первомайське обєднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області поновити їй виплату призначеної пенсії за віком з 26 квітня 2017 року.

В судове засідання позивач не зявилася, надіслала на адресу суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позов підтримала повністю та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи провести без його участі. При розгляді справи просить врахувати письмові заперечення проти позову.

Представник відповідача в попередньому судовому засіданні долучив до матеріалів справи заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що з 26 квітня 2017 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 на даний час працює на посаді заступника голови Первомайського міськрайонного суду. Законом України від 02.03.2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» ст. 47 Закону № 1058-ІV викладеним в наступній редакції передбачено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», пенсія не виплачуються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Законом України від 24.12.2015 року №911- VІІІ продовжено тимчасовий порядок обмеження виплати пенсій працюючим пенсіонерам з 01 січня 2016 року по 31.12.2016 року, а законом України від 06.12.2016 року №1774- VІІІ продовжено тимчасовий порядок обмеження виплати пенсій працюючим пенсіонерам з 01 січня 2017 року по 31.12.2017 року.

Оскільки позивач працює на посаді судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» виплата їй пенсії з дня призначення не проводилася.

Вважає, що положення ст. 47 Закону України №1058 неконституційними не визнавались. Тому, на його думку, рішення відповідача щодо відмови виплати пенсії позивачу не суперечать чинному законодавству і просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи позиції позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 22.06.1987 року і до теперішнього часу обіймає посаду судді та заступника голови Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

25 квітня 2017 року позивачка досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV від 09.07.2003 року), у зв'язку з чим з 26 квітня 2017 року рішенням УПФУ їй призначена пенсія за віком.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено забезпечення суддів та передбачена виплата суддівської винагороди. Суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час призначення позивачці пенсії за віком) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Пізніше законодавство, яке регулює зазначені правовідносини змінилось.

Зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Аналогічні зміни також внесено до положень ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону №213-VІІІ цей Закон набрав чинності з 01.04.2015 року.

Крім того, з 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІІ від 24.12.2015 р., яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р., а Законом України №1774-VІІІ від 06.12.2016 року продовжено тимчасовий порядок обмеження виплати пенсій працюючим пенсіонерам з 01 січня 2017 року по 31.12.2017 року.

На підставі вищезазначених змін позивачці у період з 26 квітня 2017 року по 31 грудня 2017 року не виплачується пенсія за віком, що підтверджується копією листа №5363/01/1 від 30.05.2017 року (а.с. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (зі змінами, внесеними Законом України №911-VIII, які набрали чинності з 01.01.2016) було передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р. у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, статтею 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про прокуратуру», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

08.06.2016 року Конституційним Судом України прийнято рішення №4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 року у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015 року;

- пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 в частині скасування з 01.06.2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, рішенням Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016 року було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Оскільки до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах не прийнято, з цього дня норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до спеціальних Законів («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), є скасованими. Тобто, правові норми, які надавали право особі, яка працює на посаді державного службовця, судді та інших визначених посадах, на призначення пенсії або щомісячного довічного утримання, припинили дію, починаючи з 01 червня 2015 року.

Таким чином, починаючи із зазначеної дати на позивача не поширюються встановлені частиною першою статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 02 березня 2015 року №213-VIII) обмеження щодо виплати пенсії, адже з 01 червня 2015 року робота на займаній позивачем посаді не дає права на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними Законами. На даний час особам, які працюють на посадах, визначених згаданими спеціальними Законами, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Приймаючи до уваги викладене, а також правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 12.05.2015 року по справі № 2118а15, виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", підлягає відновленню з 01 червня 2015 року у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивачу іншим шляхом, ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Подібний спір був розглянутий Європейським Судом з прав людини у справі «Фабіан проти ОСОБА_3». ОСОБА_4Фабіан - громадянин ОСОБА_3, який після виходу на пенсію працював на посаді державного службовця, скаржився на те, що йому призупинили виплату пенсії на час працевлаштування у період після його виходу на пенсію на підставі внесення поправки до законодавства про пенсії. Відповідно до цієї поправки, виплата пенсії за віком, чиї бенефіціари одночасно обіймають визначені посади у державному секторі, буде призупинена на термін їх зайнятості. Це обмеження не стосується тих, хто під час отримання пенсії, працює у приватному секторі. Це стало невиправданим і дискримінаційним втручанням у його права власності.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 15.12.2015 року у справі «Фабіан проти ОСОБА_3» констатував, що різне трактування пенсіонерів, що працюють в державному і приватному секторах, з однієї сторони, і між різними категоріями державних службовців, з іншої сторони, щодо права на продовження отримання пенсії, де заявник став жертвою, не ґрунтується на будь-якому «об'єктивному і розумному виправданні», навіть беручи до уваги певну свободу розсуду, що надається договірним сторонам в цій сфері.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статей 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Проаналізувавши та оцінивши обставини справи в їх сукупності через призму вищенаведених правових норм, дотримуючись вимог Основного Закону, з урахуванням рішення Європейського Суду з прав людини від 15.12.2015 року у справі «Фабіан проти ОСОБА_3», суд приходить до висновку про те, що звуження та обмеження змісту й обсягу права на пенсійне забезпечення шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій або бездіяльності.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача, викладені у запереченнях на адміністративний позов та вважає, що ОСОБА_2 обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Миколаївської області не доведено правомірність своїх дій, а саме відмови ОСОБА_1 у виплати призначеної пенсії за віком.

Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з 26.04.2017 року, оскільки з даної дати вона вже не є особою, яка має право на призначення пенсії за спеціальним законом Законом України «Про судоустрій і статус суддів» і відповідно Первомайське обєднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області допускає порушення прав позивача на отримання пенсії за віком саме з цього моменту.

За таких обставин позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання поновити виплату пенсії за віком є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач понесла документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, що підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 167 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, що полягають у відмові ОСОБА_1 у виплаті призначеної за віком пенсії - протиправними.

Зобов'язати Первомайське обєднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської областіпоновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 26 квітня 2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду з даним позовом, за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_5