Справа № 223/203/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Луньова О.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року справа №223/203/17

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вугледарського міського управління соціального захисту населення на постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року у справі № 223/203/17 за позовом ОСОБА_2 до Вугледарського міського управління соціального захисту населення про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2017 року ОСОБА_2 (далі позивач, заявник) звернулась до Вугледарського міського суду Донецької області з позовом до Вугледарського міського управління соціального захисту населення (далі відповідач, Вугледарське міське УСЗН) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії (а.с.2-5).

Постановою Вугледарського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року позовні вимоги - задоволені. Визнано дії Вугледарського міського управління соціального захисту населення протиправними щодо відмови у призначенні ОСОБА_2, як уповноваженому члену сім'ї, щомісячної адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 04 листопада 2016 року по 23 лютого 2017 року. Зобов'язано Вугледарське міське управління соціального захисту населення призначити та виплатити ОСОБА_2, як уповноваженому члену сім'ї, щомісячну адресну грошову допомогу для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 04 листопада 2016 року по 23 лютого 2017 року. Стягнуто за рахунок коштів бюджетних асигнувань Вугледарського міського управління соціального захисту населення на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 1280 грн. (а.с.44-45).

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції та населенні пункти, що розташовані на лінії зіткнення (а.с.48-49).

Судом першої інстанції справа розглянута в порядку скороченого провадження, тому відповідно до абзацу 4 частини 8 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга розглянута в порядку письмового провадження.

За правилами частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 разом із сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 взято на облік, як внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідкою Вугледарського міського управління соціального захисту населення від 01 грудня 2014 року № НОМЕР_2 (а.с.8,13).

Відповідач, Вугледарське міське управління соціального захисту населення, є субєктом владних повноважень, який діє на підставі Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про Управління праці та соціального захисту населення та у спірних правовідносинах реалізує повноваження, надані йому Законом.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_3, взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідкою Вугледарського міського управління соціального захисту населення від 01 грудня 2014 року № НОМЕР_4 (а.с.12).

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8821883 від 02 листопада 2005 року ОСОБА_4 має в приватній спільній частковій власності 1/3 частку двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

04 листопада 2016 року на підставі пункту 5 Порядку призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 позивач, звернулась до Вугледарського міського управління соціального захисту населення за подовженням адресної грошової допомоги за адресою: місто Вугледар, вулиця Трифонова, 6/59 на чоловіка ОСОБА_4 та сина ОСОБА_3 9 (а.с.15).

Відповідачем, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 18 лютого 2016 року «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування», було проведено перевірку наданих документів та виявлено, що ОСОБА_4 володіє 1/3 часткою квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.15).

23 лютого 2017 року позивачем написана заява про припинення виплати адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам у звязку з наявністю власного житла в місті Вугледар (а.с.15).

Проте, 02 березня 2017 року позивач звернулась до Вугледарського міського управління соціального захисту із зверненням щодо відмови в призначенні їй щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання.

Листом від 06 березня 2017 року № Б-008/6.2 Вугледарське міське УСЗН повідомило позивача вона не має права на призначення щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі, оскільки її чоловік ОСОБА_4 володіє 1/3 частиною двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 та на сьогоднішній день м. Вугледар не є територією на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та населеним пунктом, що розташований на лінії зіткнення (а.с.15).

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності відмови управління у призначені позивачу щомісячної адресної допомоги, як особі яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII).

Статтею 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За приписами пунктів 2, 3 статті 7 Закону № 1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

За вимогами частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - довідка), та надання цим особами щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, врегульований Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 509), та Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 505).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 509 довідка є документом, який видається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується).

За приписами пункту 2 Порядку № 509 для отримання довідки особа, яка переміщується, звертається із заявою встановленої форми до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад (далі - уповноважені органи).

Підстави для відмови у видачі довідки наведені в пункті 8 Порядку № 509 і ними є: відсутність обставин, що спричинили переміщення особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; втрата або викрадення документів, що посвідчують особу, яка переміщується, та підтверджують громадянство України, до їх відновлення.

Щомісячна адресна допомога надається особам, які переміщуються, після взяття їх на облік та отримання довідок про взяття на облік в уповноважених органах. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю (пункти 2, 3, 5 Порядку № 505).

Статтею 1 Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на Кабінет Міністрів України покладено обов'язок у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення, та у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік.

На виконання вимог Закону розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого віднесено місто Вугледар Донецької області.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта станом на 24 листопада 2016 року, ОСОБА_4 (чоловік позивача) є власником 1/3 частки двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.35-36).

Отже, наявними матеріалами справи підтверджено, що у спільній частковій власності чоловіка позивача перебуває житлове приміщення, яке розташоване в населеному пункті, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Враховуючи, що на час звернення із заявою про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покращення витрат на проживання в тому числі на оплату житлово комунальних послуг антитерористична операція триває та станом на 04 листопада 2016 року по 23 лютого 2017 року м. Вугледар Донецької області, згідно затвердженого переліку є територією, де проводилася антитерористична операція, належне чоловіку позивача на праві приватної спільної часткової власності житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, тобто в районі проведення антитерористичної операції, не є підставою для відмови у призначенні адресної допомоги.

Щодо доводів апелянта з приводу змін у Порядку № 509 стосовно території на яку розповсюджується його дія, та вони відбулися з 03 червня 2017 року, згідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 370 від 31.05.2017 року, тобто пізніше ніж зазначений у позові спірний період та не можуть застосовуватися при вирішенні цього спору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість відмови позивачу в наданні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, ч. 10 ст. 183-2, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Вугледарського міського управління соціального захисту населення на постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року у справі № 223/203/17 залишити без задоволення.

Постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року у справі № 223/203/17 за позовом ОСОБА_2 до Вугледарського міського управління соціального захисту населення про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 26 липня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції, прийнятої у скороченому провадженні, набирає законної сили з моменту ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_5