Справа № 728/1198/17
Суддя: Лобода Н. В.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 728/1198/17
Номер провадження 2-а/728/61/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року 09:55 год. місто Бахмач
Суддя Бахмацького районного суду Чернігівської області Лобода Н.В. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю,-
ВСТАНОВИЛА :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 09.06.2017 року №60 викладене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (ч.1 п.6 Порядку затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року № 957).
Позов мотивований тим, що позивач проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил колишнього Радянського Союзу з 15.05.1987 року по 31.03.1989 року, в тому числі з 02.11.1987 року по 02.02.1989 року приймав участь в бойових діях в демократичній республіці Афганістан, де отримав множинні вогнепальні осколкові поранення, контузію головного мозку; позивач є учасником бойових дій та інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені для ветеранів війни інвалідів війни та на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; група інвалідності позивачу була встановлена 24.03.2016 року, причиною якої є поранення, контузія, захворювання, ТАК, пов`язані з виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. На виконання постанови окружного адміністративного суду м.Києва від 21.03.2017 року відповідачем була повторно розглянута заява позивача про призначення йому вищевказаної одноразової грошової допомоги та 09.06.2017 року прийняте рішення про відмову у її призначенні, мотивоване відсутністю документа, що свідчить про обставини поранення. Вказану відмову позивач вважає неправомірною і за захистом своїх прав звернувся до суду.
20.07.2017 року представник відповідача подав письмові заперечення на позов, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні його вимог, посилаючись на те, що відмовляючи ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги Міністерство оборони України діяло у спосіб прямо передбачений Конституцією та законами України.
Третя особа направила до суду відзив по даній справі, де зазначає, що з порушеного питання Чернігівський ОВК прав та законних інтересів позивача не порушував та ним були дотримані вимоги законодавства України.
Оцінивши повідомлені учасниками провадження обставини та прийшовши до переконання про наявність достатніх підстав для прийняття постанови у даній адміністративній справі у скороченому провадженні суддя розглядає справу без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України.
На підставі ч.1 ст.41 КАС України у зв`язку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
На підставі досліджених доказів встановлено, що відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 та довідок № 598 від 04.12.2015 року та № 96 від 14.04.2016 року, виданих ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач проходив військову службу в Збройних Силах в складі діючої армії з 15.05.1987 року по 31.03.1989 року, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку з 02.11.1987 року по 02.02.1989 року в Демократичній республіці Афганістан (а.с.10-14).
Під час бойових дій в республіці Афганістан в 1988 році позивач отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, правої руки, правої ноги (контузія головного мозку).
Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 63/Ж від 14.01.2016 року та витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 14.01.2016 року № 103 встановлено, що поранення, (контузія) та захворювання позивача ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. (а.с.16,17).
Відповідно до довідки до акту МСЕК від 24.03.2016 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням та захворюванням, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії (а.с.18,19).
Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 21.03.2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2017 року було визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України від 20 травня 2016 року №36, оформлене протоколом, в частині повернення на доопрацювання Чернігівському обласному військовому комісаріату документів стосовно ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання Чернігівському обласному військовому комісаріату документів стосовно ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби та зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, та додані до неї документи, і прийняти відповідне рішення по суті заяви, передбачене абзацом другим пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (а.с.25-33).
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженого Міністром оборони України від 09.06.2017 року № 60, позивачу було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про обставини поранення (а.с.34)
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
У разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті (ч.6 ст.16).
Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 справа № 21-135а15, який в силу ст.244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
За таких обставин, суддя приходить до висновку, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Матеріалами справи підтверджено, що поранення, контузія та захворювання позивача пов`язані із виконанням ним обов`язків військової служби.
Відповідно до п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно пункту 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до п.21.7 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі -Положення №402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року N 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за N 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року N 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за N 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п.21.8 Положення №402).
Таким чином, при наданні висновку про причинний зв`язок поранення позивача, Центральною військово-лікарською комісією встановлювались обставини отримання поранення та зроблено висновок, що захворювання ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Разом з тим, висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 14.01.2016 №63/Ж містить інформацію, що при судово-медичному обстеженні у ОСОБА_1 були виявлені рубці, які є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1988 році (а.с.16).
Зазначені документи долучені позивачем при подачі заяви щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності.
Враховуючи вищенаведене, позивач подав належні документи, які зазначені в п.11 Порядку №975, що свідчать про причини та обставини його поранення, травми, контузії та захворювання.
З огляду на вищевикладене, в даному випадку порушено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач уникає виконання покладених на нього законодавчими актами обов`язків, щодо належного соціального-правового забезпечення осіб, які отримали інвалідність у зв`язку із проходженням військової служби.
Таким чином, дії Міністерства оборони України, щодо відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок настання ІІІ групи інвалідності у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності є неправомірними.
З огляду на вищевикладене позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Цій нормі кореспондують положення абз.6 п.4 ч.1 ст.163 КАС України, згідно з яким постанова складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).
Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може під час прийняття постанови у справі.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 06.09.1978р. у справі «Класс та інші проти Німеччини», із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.
Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство оборони України протягом одного місяця з дня набрання чинності постановою, подати звіт про його виконання.
Щодо твердження відповідача про непідсудність даної справи місцевому загальному суду як адміністративному та її передачі за підсудністю до окружного адміністративного суду м.Києва, слід зазначити наступне.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 18 КАС України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Виходячи з вищевикладеного, справи, в яких однією із сторін є міністерство, а предметом яких є спори фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, інших соціальних виплат підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.
Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 31.05.2016 року у справі №825/465/16.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», ст.ст.2, 17-18, 41, 99, 104-106, 122, 128, 158-163, 183-2, 186, 267 КАС України, суддя,-
ПОСТАНОВИЛА:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю - задовольнити.
Визнати неправомірним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 09.06.2017 року №60 викладене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Зобов`язати Міністерство оборони України подати до Бахмацького районного суду Чернігівської області звіт про виконання даної постанови суду протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили. Копії постанови не пізніше наступного дня надіслати сторонам рекомендованим листом із повідомленням.
Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Бахмацький районний суд Чернігівської області.

Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода