Справа № 804/1007/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 р. Справа № 804/1007/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Бузякова М.Р.,
представника позивача: ОСОБА_1,
представника відповідача: ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Придніпровя»
до Дніпропетровської митниці ДФС,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві,
про визнання протиправними дій, скасування рішення про коригування митної вартості товарів та стягнення коштів,-
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресурс Придніпровя» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, в якій просило:
- визнати заявлену позивачем митну вартість товарів щодо товарів, які імпортуються;
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначалося, що підприємством для митного оформлення і підтвердження заявленої митної вартості товару надано належні та достатні документи для застосування основного методу визначення митної вартості. Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, дозволяють провести обчислення митної вартості. Також позивач вважає, що посилання в платіжному дорученні, що підтверджує сплату митних та інших платежів, на номер та дату контракту, з урахуванням того, що реквізити товару зазначені в рахунку-фактурі (інвойсі), який було надано одночасно з зовнішньоекономічним контрактом та додатком до нього, є достатнім для визначення товару, оплату якого здійснено цим платіжним дорученням.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст.54 Митного кодексу України посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості товарів. В результаті такого контролю було встановлено, що документи, подані позивачем разом з митними деклараціями, визивають сумніви у заявленій декларантом митній вартості товару, містять розбіжності, у зв'язку із чим підприємству позивача запропоновано надати додаткові документи та усунути наявні розбіжності. Через не надання позивачем у встановлені строки належних додаткових документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості та виставлено картки відмови в прийнятті митних декларацій та митному оформленні товару, а висновок ДТПП від 17.08.2015р. №ГО-2759, яким визначено можливу «ринкову вартість» товарів, не є документом, що підтверджує числове значення складових митної вартості імпортованих товарів. Таким чином, враховуючи результати перевірки, невідповідність відомостей у наданих документах, виявлену під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та за результатами розгляду додатково наданих документів, у митниці відсутні підстави для визнання заявленої митної вартості, а прийняте рішення про коригування митної вартості є правомірним і скасуванню не підлягає.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у письмових поясненнях до позову висловив клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.05.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ресурс Придніпровя» (надалі ТОВ «Ресурс Придніпровя») (покупець) та ТОВ Zhejiang Lantian Environmental Protection Fluoro Material Co. Ltd. (Китай) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №1905/15 (далі - контракт), згідно з умовами якого продавець зобов'язується виготовити і поставити у власність покупця товар походження Китай, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар: холодоагент (товар) в асортименті (R22, R406a, R134a, R404a, R407c, R410a, R507, R141b, R142b, R600a та інші), відповідно до додатків до даного контракту, що є його невідємною частиною. Товар поставляється на умовах CIF відповідно до правил Інкотермс, місце поставки порт ОСОБА_3, Україна.
Для митного оформлення вказаних товарів ТОВ «Ресурс Придніпровя» 19.08.2015р. подало до Дніпропетровської митниці вантажну митну декларацію від 18.08.2015р. №110070000/2015/307356 (відправник Zhejiang Lantian Environmental Protection Fluoro Material Co. Ltd.) в режимі ІМ 40 ДЕ, відповідно до якої митна вартість товару заявлена за ціною договору (основний метод): товар-1 - 3,23 дол. США/кг, товар-2 - 3,20 дол. США/кг, товар-3 - 3,67 дол. США/кг.
Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості останнім до митного оформлення надані наступні документи:
- коносамент (Bill of Lading) №NBLG142277;
- контракт №1905/15 від 19.05.2015р.;
- рахунок фактуру (інвойс) №FCL9006/ FCL9007 від 19.05.2015р.;
- пакувальний лист б/н до контракту від 19.05.2015р.;
- додаток №2 від 19.05.2015р. до контракту №1905/15 від 19.05.2015р.;
- комерційну пропозицію від 18.05.2015р.;
- міжнародну автомобільну накладну (CMR) № 3660 від 17.08.2015р.;
- платіжні доручення в іноземній валюті №1349 від 03.06.2015р. та №1491 від 26.06.2015р.;
- висновок експерта №ЗЕД-135 від 07.07.2015р.;
- декларацію про походження товару №FCL9006/ FCL9007 від 19.05.2015р.;
- лист-сповіщення б/н від 18.06.2015р.;
- сертифікати якості/аналізу №201 від 23.06.2015р., №201 від 29.06.2015р., №201 від 02.07.2015р.;
- копію митної декларації країни відправлення від 03.07.2015р. № б/н.
Дніпропетровська митниця під час консультацій з посиланням на наявність розбіжностей в документах, наданих для підтвердження заявленої митної вартості, зобов'язала позивача протягом 10 календарних днів надати (за наявності) наступні додаткові документи:
1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями (Торгово-промислові палати, ДП «Укрпромзовнішекспертиза», ДП Держзовнішінформ, тощо);
2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
3) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається (та додатки до нього);
7) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
8) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
9) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
Електронне повідомлення декларанту містить також інформацію про надання за бажанням інших документів для підтвердження митної вартості товарів, а також інформацію про надання перекладу документів.
На вказане повідомлення митниці ТОВ «Ресурс Придніпровя» надано висновок експерта ТПП №ГО-2759 від 17.08.2015р.; лист ДП Адміністрація морських портів України від 24.07.2015р. №3896, лист ДП Адміністрація морських портів України від 28.07.2015р. №21а/493, лист Одеської митниці ДФС від 13.07.2015р. №2048/10/15-70-24-01.
За результатами розгляду додатково поданих декларантом документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №110070000/2015/300069/1 від 19.08.2015р., відповідно до якого із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості товарів резервного - відповідачем визначено митну вартість товарів у розмірі 3,76дол. США/кг.
В подальшому ТОВ «Ресурс Придніпровя», скориставшись наданим йому п.2 ч.3 ст.52 Митного кодексу України правом, 19.08.2015р. задекларувало зазначений вище товар, а митниця здійснила митне оформлення товару та випустила його у вільний обіг за ВМД №110070000/2015/307402 під гарантійні зобовязання.
Протягом строку дії гарантійних зобов'язань позивач до митниці не звертався та не надавав додаткові документи для вирішення питання стосовно спірного рішення про коригування митної вартості товарів.
Розглядаючи заявлені позовні вимоги, суд керується наступним.
Частиною першою статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах пятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобовязані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 54 Митного кодексу України визначено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обовязковою при її обчисленні.
При цьому за змістом приписів п.2 ст.52 Митного кодексу України саме на декларанта покладається обов'язок подання органу доходів і зборів достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на документально підтверджених даних, ще піддаються обчисленню.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Пунктом 2 (а) ст. VII Генеральної угоди по тарифам та торгівлі 1994 року передбачено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Під дійсною вартістю відповідно до статті VII Генеральної угоди по тарифам та торгівлі 1994 року, згода на обов'язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Як свідчать матеріали справи, в результаті контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів Дніпропетровською митницею встановлено, що надані на підтвердження числових значень складових митної вартості документи, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
- банківські платіжні документи, надані декларантом до митного оформлення (платіжні доручення від 03.06.2015 №1349, від 26.06.2015 №1491) не містять реквізитів необхідних для ідентифікації ввезеного товару, оскільки у гр.70 «деталі платежу» платіжних доручень №1349, №1491 присутнє посилання лише на зовнішньоекономічну угоду від 19.05.2015р. №1905/15 та Додаток від 19.05.2015 №2, чим порушені вимоги п.4 («...банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару») та п.5 («...що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару») ч.2 ст.53 Митного кодексу України, та унеможливлює перевірку достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
- відповідно до п.6.1 зовнішньоекономічного контракту від 19.05.2015р. №1905/15 продавець зобов'язаний надати покупцю ТОВ «Ресурс Придніпровя» Сертифікат походження, завірений Торгово-Промисловою палатою Китаю, проте до митного оформлення зазначений документ не подано та в графу 44 митної декларації не внесено.
Відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 19.05.2015р. №1905/15 товар ввозиться на митну територію України за умовами поставки - CIF ОСОБА_3.
Офіційними правилами Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс) визначено, що термін CIF - «вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов'язаний оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару, як і будь-які додаткові витрати, що виникають після відвантаження товару, переходять із продавця на покупця. За умовами терміна CIF на продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом.
Як зазначалося вище, відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
При цьому згідно з п.5, п.6 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, як: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, повязані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що надані позивачем документи не містять відомостей, що однозначно свідчать про включення до ціни товару транспортної складової, яка б враховувала усі понесені продавцем витрати від місця виробництва товару до місця призначення (перевезення, навантажувально-перевантажувальні витрати тощо).
Відсутність у платіжних дорученнях від 03.06.2015 №1349, від 26.06.2015 №149 реквізитів необхідних для ідентифікації оплаченого ними ввезеного товару (відсутність посилання на інвойс, який за умовами контракту визначає розмір оплати) унеможливлює ідентифікацію зазначених у них витрат із заявленою за ВМД від 18.08.2015р. №110070000/2015/307356 партією товару.
За таких обставин, у відповідача, на думку суду, обґрунтовано виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару з застосуванням методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту.
Тому митний орган правомірно з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням ч.2, ч.3 ст.53 Митного кодексу України, зобов'язав декларанта протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності) додаткові документи.
Крім того, в електронному повідомленні декларанту зазначалося, що останній також може надати за бажанням інші документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, а також інформацію про надання перекладу поданих на іноземній мові документів.
Як вказувалося вище, на вказане повідомлення митниці ТОВ «Ресурс Придніпровя» надано висновок експерта ТПП №ГО-2759 від 17.08.2015р.; лист ДП «Адміністрація морських портів України» від 24.07.2015р. №3896, лист ДП «Адміністрація морських портів України» від 28.07.2015р. №21а/493, лист Одеської митниці ДФС від 13.07.2015р. №2048/10/15-70-24-01.
Так, наданим позивачем висновком ДТПП від 17.08.2015р. №ГО-2759 визначено можливу «ринкову вартість» товарів, при цьому у якості джерел інформації, що використовувалися експертом при підготовці висновку, зазначено інформацію з мережі Інтернет.
Водночас, відповідно до інформації зазначених у висновку експерта інтернет-сайтів ціна на товар вказана на цих сайтах на умовах поставки FOB, в той час, як експертом надано висновок щодо вартості товару, поставленого на умовах CIF, при цьому експертом не зазначено які саме коефіцієнти та їх величина використовується для обчислення можливої «ринкової вартості» товарів.
Отже, наданий позивачем висновок ДТПП від 17.08.2015р. №ГО-2759 не може бути підтвердженням заявленої декларантом митної вартості.
Щодо наданих позивачем листів ДП «Адміністрація морських портів України» від 24.07.2015р. №3896 та від 28.07.2015р. №21а/493, а також листа Одеської митниці ДФС від 13.07.2015р. №2048/10/15-70-24-01, суд зазначає, що у вказаних листах йдеться про відсутність необхідності надання до митного оформлення товарів в Одеській митниці ДФС копій лінійних коносаментів, засвідчених печаткою лінії, під час пропуску товарів у контейнерах, переміщення яких територією України здійснюється автомобільним та залізничним транспортом.
Однак, надані листи не є документами, що підтверджують транспортну складову митної вартості товару.
Інших документів, витребуваних митним органом у повідомленні від 18.08.2015р., декларант не надав та повідомив відповідача про неможливість їх надання.
Виявлені під час митного оформлення обставини унеможливили застосування заявленої декларантом митної вартості товарів за ціною угоди.
Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
За змістом приписів ст.58 Митного кодексу України (далі МК України), у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
Відповідно до ст.59 МК України, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МК України, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Відсутність інформації про продаж ідентичних товарів - прийняту органом доходів та зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у ст.59 МК України, унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
У звязку із неможливістю застосування вказаного методу визначення митної вартості товарів послідовно розглянуто можливість застосування наступного методу визначення митної вартості - метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
Відповідно до ст.60 МК України - метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів), у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст. ст. 58 і 59 МК України, за митну вартість береться прийнята органом доходів та зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними, враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Відсутність інформації про продаж подібних (аналогічних) товарів - прийняту органом доходів та зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, унеможливила застосування цього методу для визначення митної вартості товару.
Таким чином, за результатами проведеного контролю співставлення згідно з положеннями статті 337 МК України встановлено відсутність інформації про митні оформлення за ціною угоди (вартість операції) ідентичних або подібних товарів з урахуванням торгової марки, виробника та країни походження відповідно до вимог статей 50-61 МК України.
У звязку із неможливістю застосування вказаного методу визначення митної вартості товарів посадовою особою послідовно розглянуто можливість застосування наступного методу визначення митної вартості.
У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 цього Кодексу, їх митна вартість визначається згідно з положеннями цієї статті 62 МК України на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування цієї статті та статті 63 цього Кодексу може бути зворотною.
Методи на основі віднімання та додавання вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є обєктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів. Відсутність у органу доходів та зборів та у декларанта необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів.
У звязку із неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості послідовно розглядається можливість застосування резервного методу визначення митної вартості. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів І торгівлі (GATT).
З урахуванням зазначеного, митну вартість товарів, що імпортуються, скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості 2 ґ), - резервний метод визначення митної вартості (ст.64 МК України).
Визначена митна вартість товарів ґрунтується на митній вартості подібного товару іншого виробника, митне оформлення товару здійснено за ЕМД від 20.07.2015р. №110070000/2015/306227 на рівні 3,76 дол. США/кг.
З огляду на означене, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 19.08.2015р. №110070000/2015/300069/1.
Також, посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-63 Митного кодексу та зазначено декларацію інформація якої щодо митної вартості товару використана при коригуванні.
Відповідно до положень ч.7 ст.55 МК України у випадку незгоди з рішенням прокоригування митної вартості товарів, декларант має право на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов'язання шляхом надання гарантій, крім випадків, передбачених ч.6 ст.307 МК України.
Як свідчать матеріали справи, декларант позивача скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 19.08.2015р. №110070000/2015/307402 під гарантійні зобовязання.
Разом з тим, протягом строку дії гарантійних зобов'язань позивач до митниці не звертався та не надавав додаткові документи для вирішення питання стосовно спірного рішення про коригування митної вартості.
З огляду на вище викладене, суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів прийнято відповідачем правомірно, з урахуванням норм чинного законодавства.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем доведено неможливість визначення митної вартості товарів за ціною контракту та необхідність визначення митної вартості товару саме за резервним методом із застосуванням вартостей, визначених митним органом.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору, відповідно до ст.94 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресурс Придніпровя» до Дніпропетровської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, про визнання протиправними дій, скасування рішення про коригування митної вартості товарів та стягнення коштів відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_3