Справа № 825/1058/16
Суддя: Прокопенко О.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

20 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідачаПрокопенка О.Б.,
суддів:Гриціва М.І., Кривенди О.В., -
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_1) про визнання незаконними наказів, поновлення на службі, стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 21 лютого 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 8 лютого 2017 року про відмову в задоволенні позову.

Не погодившись із ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 лютого 2017 року ОСОБА_4 подав заяву про її перегляд Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На обґрунтування заяви додано копію рішення Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2017 року (№ К/800/15174/16), яке, на думку заявника, підтверджує неоднакове застосування судом касаційної інстанції статті 9-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі -Положення), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Проте аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Так, у справі, що розглядається, суд касаційної інстанції, посилаючись на Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178, погодився із висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що у відповідача відсутні будь-які обов'язки щодо видачі речового забезпечення ОСОБА_4 або виплати йому грошової компенсації за таку невидачу, оскільки останній не подав до речової служби в/ч НОМЕР_1 речовий атестат та не звертався до відповідача із рапортом про виплату йому грошової компенсації вартості неотриманого речового майна, про що свідчать довідки в/ч НОМЕР_1 від 12 грудня 2016 року №№ 3283 та 3284.

Окрім того, при звільненні ОСОБА_4 з військової служби у запас відповідач виплатив йому грошове забезпечення в повному розмірі.

Водночас у постанові від 20 червня 2017 року, наданій на порівняння, суд касаційної інстанції, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, зазначив, що оскільки позивача виключено зі списків особового складу до проведення з ним усіх необхідних розрахунків та без його згоди, що не відповідає вимогам Положення, то оскаржуваний наказ військового комісара про виключення позивача зі списків особового складу є незаконним та підлягає скасуванню.

З викладеного вбачається, що рішення касаційного суду, додане на обґрунтування заяви, ухвалене за іншої правової ситуації та нормативного регулювання, не містить проявів і не підтверджує наявність неоднакового застосування одних й тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Зазначене не дає підстави для висновку про обґрунтованість поданої заяви.

За таких обставин колегія суддів не вбачає необхідності у відкритті провадження у цій справі.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи за позовом ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними наказів, поновлення на службі, стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 21 лютого 2017 року.

Суддя-доповідач О.Б. Прокопенко
Судді: М.І. Гриців
О.В. Кривенда