Справа № 743/405/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/405/17 Головуючий у 1-й інстанції: Павленко О.В.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

позивача ОСОБА_8,

представника позивача ОСОБА_10,

перекладача ОСОБА_9,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року у справі за позовом управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8 про примусове видворення за межі України,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся з позовом до громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8 про примусове видворення за межі України.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року позов задоволено.

На вказане судове рішення представником відповідача подано апеляційну скаргу, у якій скаржник просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким надати строк на добровільне залишення території України.

У судовому засіданні, 20.07.2017 яке проводилося в режимі відеоконференції, відповідач, за допомогою перекладача, та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити. Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Місцевим судом установлено, що 21.03.2017 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області спільно із співробітниками Управління Служби безпеки України в Одеській області було виявлено громадянку Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала без документів, які посвідчують її особу та документів, що дають право на проживання в Україні.

Постановою ГУ ДМС України в Одеській області від 21.03.2017 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

21.03.2017 міграційним органом прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України та зобов'язано її покинути територію України до 22.03.2017.

Цього ж дня, 21.03.2017 складено протокол № 069741 про адміністративне затримання громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8 та прийнято рішення про її поміщення до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України (с.Розсудів Ріпкинського району Чернігівської області), для підготовки матеріалів про примусове видворення.

22.03.2017 позивач звернувся до суду із позовом про примусове видворення відповідача.

Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що під час судового розгляду було встановлено, що у громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8 відсутні документи на право перебування на території України, а також для легального перетину державного кордону України і відсутнє бажання самостійно повернутись у країну походження, у зв'язку із чим визнав вимоги позивача про примусове видворення відповідача за межі України обґрунтованими.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина 5 статті 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства").

Частиною 1 статті 30 цього ж Закону передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Судова колегія відхиляє посилання позивача на те, що відповідач не має документа, що дає право на виїзд з України, оскільки у матеріалах справи наявна копія паспорта для виїзду за кордон громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8 серії НОМЕР_1, на підставі якого відповідач в'їхала на територію України, при цьому термін його дії з 09.08.2016 до 09.08.2026, тобто зазначений документ є дійсним (а.с. 7). У судовому засіданні 20.07.2017 колегії суддів апеляційної інстанції було надано для огляду оригінал цього паспорту.

Стосовно доводів позивача з приводу того, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що згідно з рішенням міграційного органу від 21.03.2017 про примусове повернення за межі України, відповідача зобов'язано покинути територію України до 22.03.2017 (а.с. 13-15).

Проте, цього ж дня, 21.03.2017 було складено протокол № 069741 про адміністративне затримання громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8 та, не зважаючи на те, що строк на примусове повернення з України встановлено до 22.03.2017, цього ж дня, 21.03.2017, прийнято рішення про її поміщення до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України.

Отже, колегією суддів встановлено, що у відповідача не було фактичної можливості виконати рішення позивача від 21.03.2017 про примусове повернення, відповідно, висновок суду першої інстанції, що відповідач відмовився від виконання рішення про примусове повернення, не відповідає обставинам справи.

Поряд із цим, у судовому засіданні 20.07.2017 громадянка Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8 наголосила на тому, що бажає повернутися до країни походження.

Як слідує з тексту пояснень, які були відібрані 21.03.2017 та інших матеріалів, досліджених судом апеляційної інстанції в ході слухання справи, відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач не бажає повертатися до країни свого походження.

Матеріали справи не підтверджують того, що відповідач розумів поставлені працівниками міграційної служби до нього вимоги, оскільки щодо них відсутні особисті власноруч написані письмові пояснення відповідача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач приймаючи рішення про примусове повернення в країну походження не надав відповідачу реальної можливості самостійно покинути і виїхати в країну свого походження, і не надав йому реального і достатнього строку для виконання рішення позивача про примусове повернення.

Крім того, суб'єктом владних повноважень не надано належних доказів, які б свідчили про те, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення про примусове повернення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги позивача про примусове видворення відповідача за межі України є необґрунтованими і правові підстави для їх задоволення відсутні.

Приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, при цьому його висновки не відповідають обставинам справи.

Згідно із пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду - скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року у справі за позовом управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянки Соціалістичної Республіки В'єтнам ОСОБА_8 про примусове видворення за межі України - задовольнити.

Постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову Державної міграційної служби України відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 21 липня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.