Справа № 158/1490/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7446/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Довгополова О.М., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах громадянина ОСОБА_2 Балакірушнана Лаксмана на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.06.2017 року у справі за позовом Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_2 Балакірушнана Лаксмана про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця, який підлягає примусовому видворенню за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

13.06.2017 року позивач, Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянина ОСОБА_2 Балакірушнана Лаксмана, ІНФОРМАЦІЯ_1, який підлягає видворенню за межі України, та просив продовжити строк затримання на три місяці, а саме до 16.09.2017 року.

В обґрунтування вимог зазначає, що оскільки на території України відсутні консульські установи держави ОСОБА_2, через Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України було повідомлено про затримання та неодноразово направлялись запити щодо встановлення особи відповідача, як приклад останні з них: від 17.12.2016 р. №43/1213., листи від 27.01.2017року № 27/86 від 06.04.2017 № 27/281 лист від 06.06.2017 року №27/539. На момент подання позову відсутня інформація щодо встановлення особи з метою підготовки відповідних документів для його подальшого видворення.

З метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, який підлягає примусовому видворенню за межі України позивач просить продовжити тримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13 червня 2017 року позов задоволено. Продовжено строк затримання громадянина ОСОБА_2 Балакірушнана Лаксмана, ІНФОРМАЦІЯ_1, в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення його примусового видворення, строком на 3 (три) місяці, а саме до 16.09.2017 року. Постанова допущена до негайного виконання.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах громадянина ОСОБА_2 Балакірушнана Лаксмана оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову, а позов залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що громадянин ОСОБА_2 Балакірушнан Лаксман, ІНФОРМАЦІЯ_1, потрапив на територію України незаконним шляхом.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2016 року задоволено адміністративний позов Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та постановлено примусово видворити громадянина ОСОБА_2 Балакірушнана Лаксмана, ІНФОРМАЦІЯ_1, - за межі території України до країни походження, та затримати його з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк, необхідний для виконання рішення суду про примусове видворення та помістити в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні

22.12.2016 року відповідача - громадянина ОСОБА_2 Балакірушнана Лаксмана, ІНФОРМАЦІЯ_1 було поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, за адресою: с. Журавичі вул. Перемоги, 27 Ківерцівського району Волинської області

Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на виконання рішення суду про примусове видворення іноземця за межі України звернувся із листом до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, у якому просив надати йому допомогу в посвідченні даної особи та поверненні його на батьківщину, так як на території України відсутні консульські установи ОСОБА_2, а відповідач не має документа, який надає йому право на виїзд з України.

Однак на момент звернення до суду відповіді отримано не було, що унеможливлює підготовку документів позивачем про забезпечення видворення відповідача за межі території України на виконання рішення суду.

Окрім того встановлено, що за час перебування у Волинському ПТПІ відповідач, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

У звязку з тим, що 16 червня 2017 року закінчується строк затримання відповідача та перебування у Волинському ПТПІ, Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з вимогою про продовження строку затримання на три місяці З метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, який підлягає примусовому видворенню за межі України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив про наявність підстав для продовження строку затримання. Висновки суду першої інстанції обґрунтовані тим, що з Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України не одержано інформації громадянської належності або країни походження громадянина ОСОБА_2 Балакірушнана Лаксмана, ІНФОРМАЦІЯ_1, необхідних для ідентифікації особи.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що сприяв встановленню дійсних обставин справи.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Статтею 183-7 КАС України визначено особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства.

Із змісту частини 7 цієї статті вбачається, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за пять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відповідно до Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судом першої інстанції та колегією суддів встановлено, що на час розгляду справи з Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України не одержано інформації громадянської належності або країни походження ОСОБА_2 Балакірушнана Лаксмана, ІНФОРМАЦІЯ_1., та необхідних для ідентифікації його особи.

У підпункті «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п'ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

Судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відсутність співпраці з боку відповідача під час процедури його ідентифікації та звернення із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, а також неодержання інформації з країни громадської належності або країни походження відповідача чи отримання документів для ідентифікації особи є підставами для продовження строку затримання відповідача.

Таким чином, враховуючи відсутність інформації необхідної для ідентифікації особи відповідача, з метою забезпечення примусового його видворення та виконання судового рішення, що набрало законної сили, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо покликання апелянта на порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає такі твердження безпідставними. П.7 статті 183-8 КАС України (в редакції від 18.06.2016 року) встановлює, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. Матеріали справи засвідчують про те, що вказану особу було передано у Волинський пункт тимчасового перебування іноземців 22.12.2016 року, що виключає обставину порушення пятиденного строку подання заяви про продовження строку затримання. ( а.с. 5).

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, ст.183-7, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах громадянина ОСОБА_2 Балакірушнана Лаксмана залишити без задоволення, а постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.06.2017 року у справі № 158/1490/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текст судового рішення

виготовлено 26.07.2017 року.