Справа № 161/618/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 липня 2017 року м. Київ К/800/25248/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними,

встановив:

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним рішення Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії державного службовця та зобов'язано відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію державного службовця у зв'язку із підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09 грудня 2015 року № 1013, починаючи з 01 січня 2017 року та із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її початкового призначення у розмірі 83 %.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволені позову.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 11 серпня 2005 року перебуває на обліку в Луцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». Пенсія позивачу призначена у розмірі 83 % від заробітної плати.

20 грудня 2016 року позивач звернувся до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у зв'язку із підвищенням заробітної плати державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 09 грудня 2015 року № 1013 на підставі довідки про складові заробітної плати, виданої департаментом агропромислового розвитку Волинської обласної державної адміністрації від 20 грудня 2016 року № 2158/17/2.16. Однак, рішенням відповідача від 03 січня 2017 року № 462/Б-01 позивачу відмовлено в проведенні вказаного перерахунку.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив з того, що помилковим є посилання суду першої інстанції на рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016, яким визнано неконституційним пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки статтею 141 цього Закону передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується щомісячне грошове утримання або пенсія за його вибором, а ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

До 01 травня 2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії лише в грудні 2016 року, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, яка набрала чинності з 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням (як призначенням, так і перерахунком) державних службовців. При цьому, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292, яка застосовується з 01 травня 2016 року, відповідно до статей 51 і 52 нового Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року встановлено мінімальний розмір посадового окладу у державних органах, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців працюючим державним службовцям. Зазначена постанова Кабінету Міністрів України не передбачає, а ні можливості, а ні механізму перерахунку пенсій державного службовця у зв'язку із змінами розміру заробітної плати. Ця постанова набрала чинності одночасно із Законом України «Про державну службу від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ », який не передбачає перерахунок пенсій державного службовця.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013, було виключено пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким визначалися умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

Пунктом 5 Розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відтак, з 01 червня 2015 року норми Закону України «Про державну службу», в тому числі і ті, що регулюють порядок здійснення перерахунку пенсій державним службовцям, скасовано на підставі Закону № 213-VІІІ, у зв'язку з чим підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу відсутні.

10 червня 2016 року Конституційний Суд України офіційно оприлюднив прийняте 08 червня 2016 року Рішення №4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини 3, абзаців 1, 2, 4, 6 частини 5 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Зазначеним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII; абзаців 1, 2, 3, 4 та 1, 2 речень абзацу 6 частини 5 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII; пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, з 08 червня 2016 року визнано неконституційними положення пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII лише в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому, Конституційним Судом України не були визнані неконституційними положення 5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу.

Оскільки відповідно до статті 147 Конституції України саме Конституційний Суд України є єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні, який вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України, то суд апеляційної інстанції вказав, що у суду першої інстанції не було правових підстав стверджувати, що положення 5 розділу ІІІ Прикінцевих положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині скасування норм щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», не відповідають Конституції України.

Враховуючи, що на момент звернення до органу Пенсійного Фонду із заявою про перерахунок пенсії, діяли обмеження, передбачені пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» щодо призначення (перерахунку) пенсій на підставі Закону України «Про державну службу», суд апеляційної інстанції вважав, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у перерахунку його пенсії.

Відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, і він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

При цьому, відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Зазначає, що відповідачем незаконно відмовлено у здійсненні перерахунку його пенсії з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 визнано неконституційним пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і не дають підстав вважати, що судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення, в якому надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак