Справа № 805/2615/17-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

805/2615/17-а

Україна

Донецький окружний адміністративний суд

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

27 липня 2017 р. Справа № 805/2615/17-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Арестової Л.В., при секретарі судового засідання – Лопушанському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства “Краматорський завод важкого верстатобудування”

до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство “Краматорський завод важкого верстатобудування” звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту з рухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою від 15 січня 2013 року № 35837373.

В обґрунтування позову зазначено, що виконавче провадження № 35837373 станом на теперішній час закінчено, наказ Господарського суду Донецької області № 39/47 від 04 січня 2012 року, на підставі якого виконавче провадження відкрито, на виконанні у відділу не перебуває. На підставі зазначеного у відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт після закінчення виконавчого провадження має бути знято.

У наданих суду додаткових пояснення позивач зазначив, що вважає даний спір таким, що підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки однією зі сторін у даних правовідносинах виступає орган держаної влади. У той же час, позивач, за його твердженнями, не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органу виконавчої служби, а просить зняти арешт з майна.

Представник позивача через відділ діловодства надав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином.

З урахуванням ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд вважає за можливе провести судове засідання без здійснення фіксування звукозаписувальними технічними засобами та розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Із відомостей, які міститься в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування», позивачу стало відомо про наявність арешту, накладеного на все рухоме майно товариства на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15 січня 2013 року № 35837373, виданої відповідачем. З метою отримання детальної інформації про підстави накладення арешту позивач звернувся із запитом від 07 липня 2017 року № 243 до відповідача.

За наслідком розгляду звернення товариства відділом у відповіді від 10 липня 2017 року № 3555 повідомлено позивача, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження № 35837373 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області № 39/47, виданого 04 січня 2012 року про стягнення з ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» боргу у сумі 6 408 598,63 грн. на користь ТОВ «Регіон». Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10 грудня 2013 року у справі № 39/47 затверджено мирову угоду на стадії виконавчого провадження між його сторонами, у зв’язку з чим зазначене виконавче провадження закінчено. На підтвердження зазначеного відповідачем надано позивачу витяг за виконавчим провадженням № 35837373. Додатково відповідачем повідомлено позивача про те, що виключний перелік підстав для зняття арешту з майна передбачено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт з майна чи коштів може бути знято лише за рішенням суду.

Судом встановлено на підстав інформації, що містить у зазначеному вище витязі за виконавчим провадженням № 35837373, що останнє відкрито відповідачем постановою від 27 грудня 2012 року на підставі наказу Господарського суду Донецької області № 39/47, виданого 04 січня 2012 року про стягнення з ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» боргу у сумі 6 408 598,63 грн. на користь ТОВ «Регіон».

15 січня 2013 року відділом в межах даного виконавчого провадження прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження.

24 грудня 2013 року відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ухвали Господарського суду Донецької області від 10 грудня 2013 року у справі № 39/47, що надійшла до відділу, якою затверджено мирову угоду на стадії виконавчого провадження між його сторонами.

З метою зняття арешту, накладеного у межах вказаного виконавчого провадження на майно боржника, позивач 19 липня 2017 року вернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, в порядку адміністративного судочинства підлягають розгляду лише ті спори з приводу оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, щодо яких не передбаченого іншого порядку судового оскарження рішень.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що даний позов заявлено з проводу зняття арешту з майна, а, отже, не є позовом про оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб органів виконавчої служби з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень.

Вказаним Законом передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім випадків, зокрема, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження) арешт, накладений на майно боржника, знімається, про що зазначається у постанові про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається зі змісту позову, позивач не згоден саме з тим, що по закінченню виконавчого провадження, арешт, накладений на майно позивача в межах даного провадження, не знято. Отже, даний позов, фактично, подано з приводу оскарження бездіяльності держвиконавця щодо зняття з майна арешту, накладеного в межах виконавчого провадження, яке станом на теперішній час закінчено.

Відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що даний позов подано позивачем 19 липня 2017 року, тобто, після набрання чинності Законом № 1404-VIII, такий позов має розглядатись в порядку, установленому саме Законом № 1404-VIII.

Частиною 1 ст. 74 Закону № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 цієї статті Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, до відповідного адміністративного суду може бути оскаржено:

- рішення, дії та бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення у випадку, коли таким судом видано виконавчий документ за цим рішенням;

- рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Таким чином, для оскарження арешту рухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладеного постановою від 15 січня 2013 року, прийнятою в межах виконавчого провадження № 35837373, відкритого з виконання виданого 04 січня 2012 року наказу Господарського суду Донецької області № 39/47 про стягнення з ПАТ «Краматорський завод важкого верстатобудування» (боржника) боргу у сумі 6 408 598,63 грн. на користь ТОВ «Регіон» (стягувача), - законом передбачено інший порядок судового оскарження, ніж порядок адміністративного судочинства.

Вказаний висновок узгоджується з викладеним у п. 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 “Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби”.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на наведене, зазначені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а провадження у цій справі підлягає закриттю.

Беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 157 КАС України суд роз'яснює позивачеві, що даний спір підлягає розгляду господарським судом з огляду на таке.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Крім цього, у абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України

від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» викладено наступне: «Що ж до скарг, які подаються до суду на підставі статті 82 названого Закону <Про виконавче провадження> та статті 121-2 ГПК, то, за змістом останньої з названих норм, їх розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції».

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Публічного акціонерного товариства “Краматорський завод важкого верстатобудування” до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту з майна.

Роз'яснити позивачу, що заявлені ним позовні вимоги підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Роз'яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення з тією самою позовною заявою в порядку адміністративного судочинства не допускається.

Ухвала прийнята у нарадчій кімнаті.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, складеної в повному обсязі.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст ухвали складений та підписаний у відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Арестова Л.В.