Справа № 431/2712/17
Суддя: Колядов В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 431/2712/17
Провадження № 2-а/431/99/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Колядова В.Ю.,

за участі секретаря Войтенко А.О.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Старобільського об'єднаного управління ПФУ Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Старобільського об'єднаного УПФУ Луганської області про визнання неправомірними дій Старобільського об'єднаного УПФУ Луганської області, щодо відмови у врахуванні при призначені пенсії на пільгових умовах довідок №05/110 та №05/111 виданих 14.10.2014 року підприємством ВАТ «Луганськгеологія» та зобов'язання Старобільського об'єднаного УПФУ Луганської області призначити пенсію на пільгових умовах з урахуванням довідок № 05/110 та № 05/111 виданих 14.10.2014 року підприємством ВАТ «Луганськгеологія», з моменту звернення..

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він звернувся до Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, надавши уточнюючі довідки № 05/110, № 05/111 видані 24.10.2014 року підприємством ВАТ «Луганськгеологія», яке на даний час знаходиться на непідконтрольній українській владі території. Відповідно до наданих документів стаж роботи на підприємстві ВАТ «Луганськгеологія» становить 07 років 05 місяців 00 днів. Старобільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області відмовило у призначенні пенсії посилаючись на те, що пільгові довідки видані підприємством у 2014 році, яке знаходяться на території, що не контролюється українською владою та здійснити перевірку факту роботи в умовах, що зараховуються до пільгового стажу немає можливості. Вважає такі дії Старобільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області неправомірними у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача Старобільського об'єднаного УПФУ Луганської області - ОСОБА_1 надала письмові заперечення, які в судовому засіданні підтримала, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини:

Позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується його паспортом (а.с.5-6).

Відповідно до копій довідок 05/110 та 05/111 від 24.10.2014 року виданої ВАТ «Луганськеологія» стаж роботи ОСОБА_2 на підприємстві ВАТ «Луганськгеологія» становить 07 років 05 місяців 00 днів (а.с.8-9,а.с.10-11).

Згідно копії листа Старобільського об'єднаного УПФУ Луганської області №2087/7402 від 30.05.2017 року ОСОБА_2 відмовлено у прийнятті довідок 05/110 та 05/111 від 24.10.2014 року виданих ВАТ «Луганськеологія» у зв'язку з тим, що підприємство ВАТ «Луганськгеологія» на даний час знаходиться на непідконтрольній українській владі території (а.с.7).

Згідно заперечень Старобільського об'єднаного УПФУ Луганської області, довідки 05/110 та 05/111 від 24.10.2014 року видані ВАТ «Луганськеологія» не можуть бути прийняті управлінням до уваги у зв'язку з тим, що підприємство ВАТ «Луганськгеологія» на даний час знаходиться на непідконтрольній українській владі території і зазначені довідки є недійсними і не створюють правових наслідків.

Згідно з ч. 1 - 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

На підставі ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

На підставі ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки» з яких вбачається, що документи видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але, «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Такі-якщо у справі «Лоізіду проти Туречинни» (Loizidou v. Turkey. 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то. у справах - Кіпр проти Туречинни» (Cyprus v. Turkey 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому. ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати т уваги дії існуючих de fackto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey 10.05.2001 &92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід. ЄСПЛ у справі - Мозер проти Республіка Молдови та Росії» наголосив, що «перше черговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договорних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою) - (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia 23022016&142).

Правовий статус органів та посадових осіб, які діють на території України та створені і проводять свою діяльність не у відповідності із законодавством України, визначено, зокрема, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На підставі ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 64 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Статтею 65 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено загальний порядок визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсій, згідно якого середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 81 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено, що призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 ч.1 ст.9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т.ч. пенсія за віком.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, і які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Відповідно до п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01.04.2015 року передбачено право на пенсію за віком на пільгових умовах працівникам, які зайняті повний робочий день на роботах з особливо шкідливими особливо важкими умовами праці - за Списком № 1 виробництва, робіт, професій, посад та показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловікам після досягнення 50 років та при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

На підставі ч. 1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-ІУ, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

На підставі ч. 2 ст. З Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно із ст. 21 Конституції України усі люди є вільними у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

На підставі ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи з викладеного, суд вважє, що довідки надані позивачем для призначення пільгової пенсії є такими, що відповідають вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005р. №22-1, а також вимогам ч.1 ст.40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», так як законом не передбачено іншого порядку встановлення вказаного факту виходячи з тих обставин що склалися.

Керуючись ст. 46 Конституції України, ст. ст.2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 111, ч.3 ст. 160,167,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Старобільського об'єднаного управління ПФУ Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Старобільського об'єднане управління ПФУ Луганської області щодо відмови у врахуванні при призначенні пенсії на пільгових умовах довідок № 05/110 та№ 05/111 виданих 14.10.2014 року підприємством ВАТ «Луганськгеологія».

Зобов'язати Старобільське об'єднане управління ПФУ Луганської області призначити пенсію на пільгових умовах з урахуванням довідок № 05/110 та № 05/111 виданих 14.10.2014 року підприємством ВАТ «Луганськгеологія», з моменту звернення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Старобільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Ю. Колядов