Справа № 523/9208/17
Суддя: Аліна С. С.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 523/9208/17
Провадження №2-а/523/289/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднання управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання дій неправомірними, про зобов'язання здійснити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі, в якому просить визнати неправомірними дії Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відмови у поновлені пенсії державного службовця ,та включення в розрахунок пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення,матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань,індексації неправомірними; зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі з 01 квітня 2017 року поновити виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 в розмірі і на умовах, визначених відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (в редакції на час призначення пенсії),включити в розрахунок пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення,матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових питань,індексацію. без змін визначення індексації (базового місяця для індексації пенсії).

Обґрунтовує свої вимоги тим, що вона перебуває на обліку в Суворовському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Одеси як одержувач пенсії по інвалідності з 2008 року. Перед виходом на пенсію працювала в СДПІ з обслуговування великих платників у м.Одесі Межрегіонального Головного управління Міндоходів та в ДПІ Київського района м.Одеси .

Оскільки позивачка продовжувала працювати, пенсія її була призначена відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV.

Після звільнення з державної служби з 07.02.2011року позивачку переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу»(від 16.12.1993 №3723-Х11)

Стаж роботи у вказаних державних органах становив 14 років 10 місяців ,тому пенсія була розрахована в розмірі 84%.

12.06.2013 року відповідно до заяви позивачку переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV.

Але, факт наявності стажу державного службовця у неї залишився, пенсію державного службовця призначено ще у 2011 році. І, нарахування пенсійних виплат було проведено відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, що мав юридичну силу на той час,але при призначені пенсії не були враховані « інші виплати».

31 березня 2017 року вона звернулась до відповідача із письмовою заявою про поновлення призначеної у 2011 році пенсії державного службовця врахувавши матеріальну допомогу на оздоровлення,матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових питань,індексацію.

Однак, відповідач своїм листом № 90/к-5 від 06.04.2017 року повідомив, що підстав для задоволення заяви про поновлення пенсії немає, оскільки з 01.05.2016 року відповідно до Закону України №889 «Про державну службу»пенсії по інвалідності не призначаються.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено те, що ОСОБА_1 займала посаду державного службовця та у період перебування на державній службі, їй встановлена ІІ група інвалідності.

Позивач перебуває на обліку в Суворовському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України м.Одеси з 08.09.2008 року та отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з державної служби з 07.02.2011року позивачку переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу»(від 16.12.1993 №3723-Х11)

На момент звільнення позивача з державної служби її стаж державної служби становив більше 14 років

06.2013 року відповідно до заяви позивачку переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-ІV.

31.03.2017 р. позивач подала до відповідача заяву про поновлення призначеної у 2011 році пенсії державного службовця врахувавши матеріальну допомогу на оздоровлення,матеріальну допомогу на вирішення соціально побутових питань,індексацію, які вона отримувала до виходу на пенсію надавши відповідні довідки.

листом № 90/к-5 від 06.04.2017 року відповідачем відмовлено з оскільки з 01.05.2016 року відповідно до Закону України №889 «Про державну службу»пенсії по інвалідності не призначаються.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Конституцією України, Законом України «Про державну службу».

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України

ОСОБА_2 № 3723 втратив чинність з введенням в дію Закону № 889, тобто з 01.05.2016 року. Як наслідок, з цього часу нарахування пенсійних виплат почали проводити відповідно до вимог введеного Закону № 889. Але це стосується лише тих пенсіонерів, які вийшли на пенсію з часу введення Закону № 889, а не тих, хто вже перебуває на пенсії, і кому пенсійне забезпечення встановлено відповідно до Закону № 3723, як у випадку позивача..

Нормою Закону № 889 не встановлено, що для пенсіонерів, які вийшли на пенсію до введення в дію Закону № 889, необхідно проводити повторне призначення пенсій або їх перерахунок за нормами саме цього Закону.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони із змісту ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час переведення позивачки на пенсію по інвалідності по ЗУ «Про державну службу») пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Також перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії (редакція ст.37-1 Закону України «Про державну службу» чинна на час переведення позивачки на пенсію по інвалідності по ЗУ «Про державну службу»).

Згідно ч.1 ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить визначення заробітної плати, на підставі якої здійснюється розрахунок пенсій. Із змісту ст.40 вказаного Закону вбачається, що з середньої заробітної плати (доходу) повинні бути сплачені страхові внески.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Із системного аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат входять до системи оплати праці державного службовця, що враховується при обчисленні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року, яка згідно положень частини першої статті 244-2 КАС України є обов'язковою для застосування усіма судами України та усіма суб'єктами владних повноважень.

Крім того, на вищезазначені виплати державним службовцям, такі як допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація на які нараховуються та утримуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 1 січня 2011 року - єдиний соціальний внесок.

При призначенні пенсії позивачці такі виплати як матеріальна допомога та сума індексації заробітної плати не були враховані, хоча з цих виплат нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Питання переведення з одного виду пенсії на іншу врегульовано ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

За положеннями ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому, правовідносини щодо пенсійного забезпечення особи виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення

Таким чином позивач має право на отримання пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-Х11 з урахуванням всіх складових заробітної плати, в тому числі , матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати, які позивач отримувала за період роботи па посаді державного службовця та на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Щодо розміру пенсії, з якого необхідно здійснити перерахунок, то суд звертає увагу на те, що зміни, які відбулися в ст. 37 Закону № 3723-XII, стосуються тільки тих пенсій, які будуть призначатися після набрання чинності змін до закону, і ніяким чином не підлягає перегляду розмір відсотків, що були обчислені при призначенні пенсії.

При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 10,11, 53, 59, 69, 71, 76, 79, 86, 94, 159 -163 КАС України, ст.ст. 33, 37, 37-1 Закону України "Про державну службу", ст. 2 Закону України "Про оплату праці", Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» , п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворовського об'єднання управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання дій неправомірними, про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Суворовського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі щодо відмови ОСОБА_1 в поновленні пенсії по інвалідності державного службовця ,та включення в розрахунок пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення,матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань,індексації не правомірними.

Зобовязати Суворовське обєднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі з 01 квітня 2017 року поновити виплату пенсії по інвалідності державного службовця ОСОБА_1 в розмірі і на умовах, визначених відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (в редакції на час призначення пенсії),включити в розрахунок пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення,матеріальну допомогу 84% на вирішення соціально побутових питань,індексацію, без змін визначення індексації (базового місяця для індексації пенсії).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Суворовського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Аліна С.С.