Справа № 750/5783/17
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/5783/17
Провадження № 2-а/750/844/17

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2017 року м.Чернігова

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
головуючого судді Карапута Л.В.,
секретаря Карацюба М.М.,
за участі позивача, представника відповідача Луцика О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:

16.06.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області та просить визнати дії головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії неправомірними; зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок з 29 травня 2016 року та виплату пенсійного забезпечення з урахуванням розміру грошової допомоги на оздоровлення, виплати з фонду ЧАЕС за службу в зоні гарантованого відселення, винагороди за тривалість безперервної військової служби, індексації, одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно з довідки про доходи військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2017 року № 219.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.
Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з урахуванням заперечень, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Позивач проходив службу в Чернігівському прикордонному загоні Державної прикордонної служби України на посаді начальника 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Дніпровське» ІІІ категорії (типу Б) Чернігівського прикордонного загону.
Наказом начальника Північного регіонального управління Держприкордонслужби від 05.04.2016 року №57-ос позивач був звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України згідно підпункту «є» ( призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також які вислужили встановлені строки строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, у строки, визначені рішенням Президента України), пункту 1 частини 8 статті 26, з правом носіння військової форми одягу і відповідно наказом Начальника Чернігівського прикордонного загону від 08.04.2016 року №77-ос виключений зі списків особового складу загону та направлений для зарахування на військовий облік до Чернігівського ОМВК міста Чернігова.
Пенсія позивачу призначена Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 09.04.2016 року довічно.
29.05.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням наданої довідки про доходи військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2017 року №219 про розмір грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 08.06.2017 року відмовило позивачу у перерахунку пенсії посилаючись на те, що перерахунок пенсії проводиться лише із зміною розмірів грошового забезпечення, чи введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а при обчисленні пенсії не повинна враховуватись матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 16.05.2017 року №219 під час проходження військової служби позивач отримував грошову допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Одночасно вбачається, що з індексації та грошової допомоги у разі звільнення з військової служби страхові внески не були сплачені. Відсутні також відомості про виплати з фонду ЧАЕС за службу в зоні гарантованого відселення. Крім цього, винагорода за тривалість безперервної військової служби значиться як надбавка за вислугу років.
Відповідно до ч. З ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсії за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Постановою КМ України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» (далі - постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови КМ України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (далі - постанова № 393) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Виходячи з вищевикладеного, призначена позивачу пенсія підлягає перерахунку з урахуванням грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Визначаючи частиною 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» складові грошового забезпечення військовослужбовців та частиною 4 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» складові грошового забезпечення, які враховуються для обчислення розміру пенсії, законодавець не міг врахувати усі виплати, які проводяться військовослужбовцям, чи які будуть встановлені їм в майбутньому. Саме тому, складові грошового забезпечення військовослужбовців, які визначені у ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не є вичерпними, як і у ч. 4 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 КУ перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у ЗС України (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рп/99, від 20.03.2002р. № 5-рп/2002).
Виходячи із викладеного у рішеннях Конституційного Суду України розумінні сутності соціальних гарантій військовослужбовців зміст досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 244 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини 1 статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Таким чином, висновок Верховного Суду України викладений в постанові від 10.03.2015 року по справі № 21-70а15, в якому встановлено, що «аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія» є обов`язковим для суб`єкта владних повноважень, який нараховує пенсію.
З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 158-163, 186 КАС України, суд
п о с т а н о в и в:
позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.
Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії неправомірними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок з 01.06.2017 року та виплату пенсійного забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розміру грошової допомоги на оздоровлення, надбавки за вислугу років, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, згідно з довідки про доходи військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2017 року № 219.

В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.
Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Суддя Л.В. Карапута