Справа № 216/4819/16-а(2-а/216/25/17)
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 липня 2017 року м. Київ К/800/24306/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Єрьомін А.В., розглянувши матеріали касаційної скарги представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради, в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо відмови у виконанні перерахунку розміру недоплаченої суми щорічної одноразової допомоги до Дня перемоги за 2016 рік ОСОБА_1 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_7, у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком;

- зобов'язати Відповідача нараховувати щорічної одноразової допомоги до Дня перемоги за 2016 рік, ОСОБА_1 у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком; ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_7, у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком;

- стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 8 мінімальних пенсій за віком, а саме 5992.00 грн., ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_7, у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, а саме 5208.00 грн. кожному;

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року, в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивачі та їх представник звернулися з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати зазначені вище судові рішення, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного с позову.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 26 якого встановлено, що норми і положення статей 12,13,14,15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" визначено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 2975 гривень; II групи - 2600 гривень; III групи - 2310 гривень.

Вказані положення Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ неконституційними не визнавались, положення постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 є також чинними.

Зі змісту зазначених норм вбачаться, що у 2016 році виплата одноразової грошової допомоги до 5 травня здійснюється у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України та становить для інвалідів ІІ групи становить 2600.00 грн. та для інвалідів ІІІ становить 2310.00 грн.

Одноразова грошова допомога до 5 травня у 2016 році була виплачена ОСОБА_1 у розмірі 2600.00 грн., ОСОБА_2 у розмірі 2310.00 грн., ОСОБА_10 у розмірі 2310.00 грн., ОСОБА_3 у розмірі 2310.00 грн., ОСОБА_11 у розмірі 2310.00 грн., ОСОБА_4 у розмірі 2310.00 грн., ОСОБА_12 у розмірі 2310.00 грн., ОСОБА_7 у розмірі 2310.00 грн., ОСОБА_14 у розмірі 2310.00 грн.

Отже, з зазначеного вбачається, що у 2016 році позивачам було здійснено належне нарахуванню одноразової грошової допомоги до 5 травня, встановленої приписами постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 вирішено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України".

Отже, з огляду на вищевикладене, оцінивши відповідність дій відповідача критеріям, зазначеним в частині третій статті 2 КАС України, суд дійшов вірного висновку щодо відсутності факту порушення відповідачем приписів чинного законодавства при виплаті Позивачам у 2016 році щорічної допомоги у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141.

У відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI та частини третьої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від 6 липня 2005 року №2747-IV Вищий адміністративний суд України переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті).

Виходячи з викладеного, зазначена касаційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки були належним чином досліджені й оцінені судами, а заявник не наводить підстав вважати, що суди при цьому неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи з викладеного, та керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року у справі за позовомОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянути Верховним Судом України у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Єрьомін