Справа № 825/1089/17
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2017 року Чернігів Справа № 825/1089/17

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Терехової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу
за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, без урахування щомісячної додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перерахунок грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій з урахуванням виплаченої суми;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошову допомогу при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної грошової допомоги, яка встановлена військовослужбовцям Збройних Сил України постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій з урахуванням виплачених сум.

На обґрунтування зазначених позовних вимог послався на те, що дії військової частини НОМЕР_1 , щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010р. №889, до складу грошового забезпечення, з якого його нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, є протиправними, безпідставними та такими, що суперечать Конституції та іншим законам України, призводять до порушення його прав.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав пояснення у яких просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі. Також надав заперечення проти адміністративного позову у яких просив відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2017 року наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) № 122 позивача звільнено з військової служби у запас, відповідно до п. «б» (за станом здоров`я) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №123 від 16 червня 2017 року (по стройовій частині) позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , усіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Прилуцького ОМВК Чернігівської області (а.с.100).

Згідно зазначеного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16 червня 2017 року, позивачу була виплачена грошова допомога по звільненню з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - на загальну суму 51195,00 грн.

Позивач звернувся з запитом на інформацію на адресу військової частини НОМЕР_1 про надання інформації щодо розміру щомісячної додаткової грошової винагороди, яка йому виплачувалася під час проходження військової служби, а також інформації щодо включення щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі Постанова - № 889), до складу грошового забезпечення, з якого йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні (а.с. 11).

У листі від 29 червня 2017 року № 869 військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь, що розмір щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася ОСОБА_1 під час проходження військової служби становить 60 % грошового забезпечення, а також зазначено, що оскільки грошова допомога при звільненні є одноразовою, щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60 % грошового забезпечення до неї не входить (а.с. 12).

Таким чином, дослідивши фактичні підстави виникнення спірних правовідносин. суд зазначає, що основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначаються Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(далі - Закон №2011-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2011-12, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону №2011-12, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Із положень ч. 2 ст. 15 Закону №2011-12 випливає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються з військової служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Аналогічну норму, щодо того, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати винагороди, які мають постійний характер, премії-) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, містить Постанова Кабінету Міністрів України № 1294 від 07 листопада 2007 року «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

В свою чергу, Постановою № 889 військовослужбовцям Збройних Сил України введено новий вид щомісячної додаткової грошової винагороди.

Так, згідно із підпунктом 2 пункту 1 Постанови №889, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):

з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;

з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Крім того постійний характер щомісячної додаткової грошової винагороди визначено постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 161, якою було внесено зміни до постанови від 22 вересня 2010 року № 889.

З таких підстав суд визнає, що ця винагорода виплачується щомісячно незалежно від настання якихось обставин, а отже є одним із видів грошового забезпечення, що має постійний характер.

Саме постійний характер щомісячної додаткової грошової винагороди підтвердила і сама військова частина НОМЕР_1 у листі від 29 червня 2017 року № 869, у якому зазначено, що наказом Міністерства оборони України від 09.02.2017 року № 88 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік, визначено 60 % щомісячної додаткової грошової винагороди, що спростовує існуюче твердження щодо тимчасового характеру винагороди і залежності її від настання спеціальних обставин, нефіксованого розміру та не щомісячної виплати.

Із аналізу вище вказаних норм законодавства видно, що до складу грошового забезпечення, серед іншого, входять щомісячні доплати винагороди, які мають постійний характер, зокрема і додаткова грошова винагорода, яка виплачується військовослужбовцям щомісяця у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення.

З листа від 29 червня 2017 року № 869 вбачається, що військова частина НОМЕР_1 позивачу на момент звільнення виплачувала щомісячну грошову винагороду в розмірі 60%.

А відтак, враховуючи те, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка встановлена Кабінетом Міністрів України, виплачувалась позивачу з моменту введення її в дію постановою Уряду та до моменту звільнення з військової служби, мала постійний характер, то суд дійшов висновку, що в силу ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» розрахунок грошової допомоги при звільненні повинен був проводитись з урахуванням вказаної щомісячної додаткової грошової винагороди.

Така ж правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 27.07.2016 справа К/800/35596/15.

Подібний правовий висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 03.06.2014, який зазначив, що виходячи із визначених в частині четвертій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для визначення складових грошового забезпечення при виплаті одноразової грошової допомоги слід застосовувати не Порядок, а Закон № 2011-ХІІ, який має вищу юридичну силу. Аналогічний правовий висновок містять постанови Верховного Суду України від 4 березня та 15 квітня 2014 року (№№ 21 -31 а14, 21-78а14 відповідно).

При цьому, частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Схожий правовий висновок зроблений Верховним Судом України і в постанові від 20.10.2015 по справі № 559/3342/14-а.

З урахуванням вимог ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та такий висновок має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, враховуючи, що при виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, відповідачем не було включено до її розміру грошову щомісячну додаткову винагороду, яка виплачувалась йому під час проходження військової служби, такі дії відповідача є протиправними.

Крім того, слід звернути увагу, що дійсно до 05.12.2012, тобто до прийняття Міністром оборони України наказу №825 «Про внесення змін до Інструкції про розміри і порядок виплати військовослужбовцям, які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил України та льотного складу Збройних Сил України, щомісячної додаткової грошової винагороди», підставою для виплати винагороди військовослужбовцям, які проходять військову службу на посадах льотного складу в установах, військових навчальних закладах (навчальних центрах, на курсах), на підприємствах і в організаціях, а також у штабах і управліннях з`єднань і вище, були витяги з журналів хронометражу польотів або копії польотних листів про здійснення польотів за планами бойової (навчально-льотної) підготовки, а також витяги з льотної книжки військовослужбовця. Тобто до 05.12.2012 щомісячна додаткова грошова винагорода (яку отримували до 01.04.2013 лише окремі категорії військовослужбовців) не мала постійного характеру.

Однак з 05.12.2012 наказ Міністра оборони України №595 від 15.11.2010 не містить обов`язкових умов для виплати додаткової щомісячної грошової винагороди. А з 01.04.2013 постановою Кабінету Міністрів України №161 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. №889» було запроваджено інший вид щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям, яка виплачується усім військовослужбовцям (підпункт 2 пункту 1 Постанови №889) крім військовослужбовців строкової служби та тих категорій військовослужбовців, яку дану винагороду отримують на підставі підпункту 1 пункту 1 Постанови №889.

З таких підстав, суд визнає, що дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, без урахування щомісячної додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій є протиправними.

І тому, з метою захисту порушених прав позивача, суд визнає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити та здійснити перерахунок ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій з урахуванням виплаченої суми.

Приписами ч.3 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановивши, на підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 11, ст.ст. 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнав, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 41, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, Чернігівський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», без урахування щомісячної додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перерахунок грошової допомоги при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» з урахуванням виплаченої суми.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) грошову допомогу при звільненні з включенням до грошового забезпечення 60% щомісячної грошової допомоги, яка встановлена військовослужбовцям Збройних Сил України постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців збройних сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» з урахуванням виплачених сум.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Ю.О.Скалозуб