Справа № 803/806/17
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Справа № 803/806/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Шикун О.Є.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Березної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 15 травня 2017 року № 05/03201301 в частині визначення суми податкового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 722 грн. 53 коп., № 04/03201301 в частині визначення суми податкового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 16 665 грн 22 коп., від 24 травня 2017 року № 5, № 5.

Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами.

На підставі поданої Виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради Волинської області інформації, необхідної для обчислення і справляння плати за землю, ГУ ДФС у Волинській області визначило ОСОБА_3 податкове зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб. Так, податковим повідомленням-рішенням № 05/03201301 від 15 травня 2017 року позивачу визначено податкове зобов'язання за вказаним платежем за 2015 рік в розмірі 12 113 грн 19 коп.; податковим повідомленням-рішенням № 04/03201301 від 15 травня 2017 року - за 2016 рік в розмірі 24 384 грн 93 коп.; податковим повідомленням-рішенням № 5 від 24 травня 2017 року - за 2017 рік в розмірі 6 2019 грн 60 коп.; податковим повідомленням-рішенням № 5 від 24 травня 2017 року - за 2017 рік в розмірі 10 348 грн 03 коп.

Позивач просить суд визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 15 травня 2017 року № 05/03201301 в частині визначення суми податкового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 722 грн. 53 коп., № 04/03201301 в частині визначення суми податкового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 16 665 грн 22 коп., від 24 травня 2017 року № 5, № 5 повністю з наступних підстав.

Орендна плата по земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_3, відповідачем нарахована на підставі договору оренди землі від 25 жовтня 2013 року, який було укладено між позивачем (орендарем) і Володимир-Волинською міською радою (орендодавцем) на 2 роки. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державна реєстрація прав оренди вказаної земельної ділянки здійснена 26 листопада 2013 року строком дії до 26 листопада 2015 року. При цьому договір оренди земельної ділянки між сторонами не продовжувався, а отже у позивача відсутній обов'язок сплати орендних платежів з 27 листопада 2015 року. Крім того, 24 жовтня 2016 року позивач продав належну йому частину нерухомого майна, що знаходиться на цій земельній ділянці, тому відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України до покупця нерухомого майна перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташоване таке нерухоме майно. Орендну плату по земельній ділянці, розташованій за адресою: АДРЕСА_2, відповідачем нараховано на підставі договору оренди землі від 14 листопада 2012 року, укладеного між позивачем (орендарем) і Володимир-Волинською міською радою (орендодавцем) на 2 роки. Додаткових угод про продовження дії цього договору між сторонами не укладалось; в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про державну реєстрацію прав оренди вказаної земельної ділянки за позивачем. Оскільки, відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права, тому позивач не є орендарем вказаних земельних ділянок в силу наведених обставин, а тому і орендна плата нарахована безпідставно.

Керуючись наведеним, позивач просив задовольнити адміністративний позов.

Відповідно до письмових заперечень проти адміністративного позову від 17 липня 2017 року (а.с.30-31), додаткових пояснень від 24 липня 2017 року (а.с. 47-48) відповідач його вимог не визнав і просив в його задоволенні відмовити з тих підстав, що термін дії договору оренди земельної ділянки від 14 листопада 2012 року (за адресою: АДРЕСА_2) рішенням сесії Володимир-Волинської міської ради від 09 вересня 2015 року продовжено на п'ять років. Також рішенням сесії Володимир-Волинської міської ради від 24 грудня 2015 року продовжено термін дії договору оренди земельної ділянки від 25 жовтня 2013 року до 26 листопада 2017 року. При цьому, право оренди земельних ділянок за позивачем у встановленому порядку не зареєстровано. Однак, позивач продовжує фактичне користування орендованими земельними ділянками.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України) підставою для нарахування орендної плати є договір оренди такої земельної ділянки. При цьому, нормами ПК України не визначено такої підстави для нарахування грошового зобов'язання з орендної плати, як реєстрація договору оренди землі.

З наведених підстав відповідач просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнав з мотивів, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом податкові повідомлення-рішення від 15 травня 2017 року № 05/03201301, № 04/03201301 в частині їх оскарження, від 24 травня 2017 року № 5, № 5, прийняті відповідачем як суб'єктом владних повноважень, перевірялися на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень № 04/03201301 від 15 травня 2017 року в частині визначення суми податкового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 2 031 грн 80 коп., № 5 від 24 травня 2017 року про визначення суми податкового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 10 348 грн 03 коп., а тому в цих частинах вони є протиправним та підлягають скасуванню.

Так, судом встановлено, що між Володимир-Волинською міською радою (орендодавцем) і, в тому числі, ОСОБА_3 (співорендарем) було укладено договір оренди землі від 14 листопада 2012 року (а.с. 10-11), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі промисловості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради № 21/13 від 19 жовтня 2012 року. Відповідно до умов вказаного договору в оренду передано земельну ділянку загальною площею 5140 кв. м у тому числі 4406 кв. м - капітальна одноповерхова споруда, 705 кв. м - під проїздами, проходами, площадками, 29 кв. м - споруда. Об'єкти нерухомого майна належать орендарям на праві власності. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 546 382 грн. Договір укладено на 2 роки. При цьому державну реєстрацію речового права не здійснено.

Також, між Володимир-Волинською міською радою (орендодавцем) і, в тому числі, ОСОБА_3 (співорендарем) було укладено договір оренди землі від 25 жовтня 2013 року року (а.с. 12-13), відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової і громадської забудови для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради № 28/14 від 18 жовтня 2013 року. Відповідно до умов вказаного договору в оренду передано земельну ділянку загальною площею 454 кв. м. Об'єкти нерухомого майна на земельній ділянці відсутні. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 100 548 грн 38 коп. Договір укладено на 2 роки.

Державну реєстрацію речового права - права оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, площею 0,0454 га, кадастровий номер: НОМЕР_2, цільове призначення - для обслуговування приміщень контори, здійснено 26 листопада 2013 року, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 17 травня 2017 року № 87276659 (а.с. 17).

Додатковою угодою від 25 грудня 2015 року до договору оренди землі від 25 жовтня 2013 року сторони продовжили строк дії договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, до 26 листопада 2017 року на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради № 4/19 від 24 грудня 2015 року (а.с. 14). Однак, державну реєстрацію речового права на підставі додаткової угоди від 25 грудня 2015 року не здійснено.

З договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24 жовтня 2016 року (а.с. 15-16) судом встановлено, що ОСОБА_3 (продавець) передав належну йому на праві спільної власності частку нерухомого майна в особисту приватну власність ОСОБА_4 (покупця). Предметом договору є нерухоме майно (контора Я-2), загальною площею 592,8 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Володимир-Волинський, АДРЕСА_3, розташована на земельній ділянці площею 0,0454 га, кадастровий номер: НОМЕР_2. Як вказано в пункті 1.2 цього договору предмет договору належить продавцю на праві спільної часткової власності (1/2 частки), яке зареєстроване 22 листопада 2007 року в Комунальному підприємстві «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» за № 20705517.

На підставі листа Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області № 505/1.24/2-17 від 13 березня 2017 року (а.с. 32-33) ГУ ДФС у Волинській області визначило ОСОБА_3 податкове зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб. Зокрема, податковим повідомленням-рішенням № 05/03201301 від 15 травня 2017 року позивачу визначено податкове зобов'язання за вказаним платежем за 2015 рік в розмірі 12 113 грн 19 коп.; податковим повідомленням-рішенням № 04/03201301 від 15 травня 2017 року - за 2016 рік в розмірі 24 384 грн 93 коп.; податковим повідомленням-рішенням № 5 від 24 травня 2017 року - за 2017 рік в розмірі 6 2019 грн 60 коп.; податковим повідомленням-рішенням № 5 від 24 травня 2017 року - за 2017 рік в розмірі 10 348 грн 03 коп.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, статті 1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 ПК України).

За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК земельним податком визнається обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Отже, ПК України визначив обов'язок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХII ПК України.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

За пунктом 287.7 статті 287 ПК у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

У частинах першій та другій статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За статтями 125 і 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Аналогічним чином перехід права власності на земельну ділянку до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, унормовують положення статті 377 Цивільного кодексу України.

За частиною третьою статті 7 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Аналіз зазначених норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об'єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов'язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою чи будівлею (її частиною), які на ній розташовані.

Із встановлених обставин справи випливає, що на орендованій ОСОБА_3 земельній ділянці, розташованій в АДРЕСА_2, знаходиться об'єкт нерухомості, який станом на день укладення договору оренди землі від 14 листопада 2012 року і по день розгляду даної адміністративної справи належить позивачу на праві спільної часткової власності. Вказана обставина позивачем не спростована і не заперечена. Окрім того, на орендованій земельній ділянці, розташованій в АДРЕСА_3, знаходиться об'єкт нерухомості, який належав позивачу на праві спільної часткової власності з листопада 2007 року по 23 жовтня 2016 року включно. Вказана обставина позивачем також не спростована і не заперечена.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку, що у розумінні положень підпунктів 14.1.72, 14.1.73 пункту 14.1 статті 14, підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1, пункту 269.2 статті 269, підпунктів 270.1.1, 270.1.2 пункту 270.1 статті 270, пункту 287.7 статті 287 ПК платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов'язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Якщо певна фізична чи юридична особа набула право власності на будівлю або його частину, що розташовані на орендованій земельній ділянці, то до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верхового суду України від 08 червня 2016 року в адміністративній справі № 804/7668/15.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини другої статті 20 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Стаття 654 ЦК передбачає розірвання договору в тій самій формі, що передбачена для його укладення.

Таким чином, для цілей регулювання земельних відносин виникнення права оренди земельної ділянки та припинення цього права пов'язане із фактом державної реєстрації відповідного договору (припинення цього договору).

Однак податкове законодавство не вимагає державної реєстрації договору оренди земельної ділянки як обов'язкової ознаки для кваліфікації відповідної ділянки як такої, що знаходиться у користуванні особи. Наведене означає і відсутність обов'язкової реєстрації факту розірвання, припинення договору оренди землі для встановлення обставин щодо припинення податкового обов'язку платника.

Враховуючи пріоритетність застосування спеціальних норм Податкового кодексу України перед іншими нормами законодавства у регулюванні податкових правовідносин, суд дійшов висновку, що недотримання норм земельного законодавства щодо реєстрації права оренди земельних ділянок (набуття і припинення цього права) не може викликати права та обов'язку платників у сфері оподаткування. При цьому, орендна плата є платежем за фактичне використання земельної ділянки як об'єкта оренди або власності.

Відтак у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або права користування. У зв'язку з тим, що фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею здійснює її новий власник та попередній землекористувач (позивач) добровільно відмовився від права користування зазначеною земельною ділянкою, то обов'язок сплати орендної плати за земельну ділянку покладено на нового власника.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України визначено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 і 278 цього Кодексу.

Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього ж Кодексу встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється розділом ХIII ПК; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати, зокрема, для інших земельних ділянок, наданих в оренду, 12 % нормативної грошової оцінки.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Як вбачається з розрахунку нарахування орендної плати (а.с. 50) за 2015 рік ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 12 113 грн 19 коп. (податкове повідомлення-рішення № 05/03201301 від 15 травня 2017 року), в тому числі по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, в розмірі 6 726 грн 09 коп.

Керуючись встановленими обставинами у справі на підставі наведених норм податкового і земельного законодавства, суд дійшов висновку про відмову в визнанні протиправним і скасуванні податкового повідомлення-рішення № 05/03201301 від 15 травня 2017 року в частині його оскарження - 722 грн 53 коп., оскільки позивачем не спростовано та відповідачем доведено обов'язок сплати орендних платежів ОСОБА_5 у 2015 році по вказаній земельній ділянці.

За 2016 рік ОСОБА_3 визначено податкове зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 24 384 грн 93 коп. (податкове повідомлення-рішення № 04/03201301 від 15 травня 2017 року), в тому числі по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, в розмірі 10 797 грн 69 коп., по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, в розмірі 5 867 грн 54 коп.

Враховуючи, що право оренди земельної ділянки по АДРЕСА_3 у м. Володимирі-Волинському в позивача припинилось з 24 жовтня 2016 року, тому суд дійшов висновку про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № 04/03201301 від 15 травня 2017 року в частині визначення податкового зобов'язання за період з 24 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року на 2 031 грн. 80 коп. (10 797 грн 69 коп. / 12 (місяців) = 899 грн 81 коп. (за 1 місяць 2016 року); 899 грн 81 коп. / 31 х 23 = 667 грн 60 коп. (за 23 дні жовтня 2016 року); 899 грн 81 коп. х 9 (січень-вересень 2016 року) + 667 грн 60 коп. = 8 765 грн 89 коп. (орендна плата з фізичних осіб за період з 01 січня 2016 року по 23 жовтня 2016 року); 10 797 грн 69 коп. - 8 765 грн 89 коп. = 2 031 грн 80 коп.).

За 2017 рік ОСОБА_3 по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, визначено податкове зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 10 348 грн 03 коп. (податкове повідомлення-рішення № 5 від 24 травня 2017 року). З аналогічних підстав (припинення права оренди земельної ділянки по АДРЕСА_3 у м. Володимирі-Волинському в позивача з 24 жовтня 2016 року) суд дійшов висновку про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № 5 від 24 травня 2017 року.

Також, за 2017 рік ОСОБА_3 по земельній ділянці, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 визначено податкове зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 6 219 грн 60 коп. (податкове повідомлення-рішення № 5 від 24 травня 2017 року). У визнанні протиправним і скасуванні податкового повідомлення-рішення 5 від 24 травня 2017 року слід відмовити, оскільки позивачем не спростовано та відповідачем доведено обов'язок сплати орендних платежів ОСОБА_5 у 2017 році по вказаній земельній ділянці.

На підставі наведеного адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Як визначено частинами першою, третьою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, слід присудити на користь позивача здійснені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 233 грн 60 коп. (квитанція № 0.0.798630528.1 від 03 липня 2017 року) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № 04/03201301 від 15 травня 2017 року в частині визначення суми податкового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 2 031 грн 80 коп. (дві тисячі тридцять одна грн 80 коп.).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області № 5 від 24 травня 2017 року про визначення суми податкового зобов'язання по орендній платі з фізичних осіб в розмірі 10 348 грн 03 коп. (десять тисяч триста сорок вісім грн 03 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в розмірі 233 грн 60 коп. (двісті тридцять три грн 60 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 31 липня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.А. Лозовський