Справа № 805/4317/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року справа №805/4317/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., при секретареві судового засідання Борисові А.А., за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року в справі № 805/4317/16-а за позовом Державного підприємства «Селидіввугілля» до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 22.09.2016 за № НОМЕР_1,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Селидіввугілля» звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 22 вересня 2016 року № НОМЕР_1 щодо нарахування штрафу в розмірі 4402,55 грн за порушення строку сплати суми грошового зобовязання з орендної плати з юридичних осіб.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано спірне рішення податкового органу.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ДП «Селидіввугілля» було несвоєчасно сплачено узгоджені суми грошових зобовязань зі сплати екологічного податку. Невиконання обовязку зі сплати податків є підставою для застосування санкцій, зокрема, фінансових, передбачених п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України. При цьому чинне законодавство не ставить обовязок зі сплати податків у залежність від фінансового становища платника. Тому, на думку податкового органу, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі проведеної камеральної перевірки в межах та у спосіб наданих відповідачу повноважень.

Окрім цього апелянт зауважує, що саме по собі здійснення господарської діяльності в межах населеного пункту, що включений до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для звільнення платника податків від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання своїх обовязків.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Державне підприємство «Селидіввугілля» (далі позивач) перебуває на обліку Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі відповідач, Мар'їнська ОДПІ).

Позивачем були подані до Мар'їнської ОДПІ податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік від 31 січня 2014 року № НОМЕР_2 на суму 14246 грн 19 коп., за 2015 рік від 10 лютого 2015 року № НОМЕР_3 на суму 17793 грн 49 коп., за 2016 рік від 01 лютого 2016 року № НОМЕР_4 на суму 25492 грн 27 коп.

25 серпня 2016 року відповідачем була проведена камеральна перевірка податкової звітності з орендної плати за землю з юридичних осіб за 2014-2016, за результатами якої було складено акт від 25 серпня 2016 року № 1032/12-0/33426253.

Відповідно до висновків цього акту під час проведення перевірки було виявлено факт несвоєчасної сплати самостійно визначеного грошового зобовязання.

На підставі акту від 25 серпня 2016 року Мар'їнська ОДПІ 22 вересня 2016 року прийняла податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивача зобовязано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 4402,55 грн за платежем орендна плата з юридичних осіб.

Вважаючи, що податкове повідомлення-рішення прийнято всупереч вимогам чинного законодавства, ДП «Селидіввугілля» звернулось до суду за захистом свого порушеного права.

Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з вимогами пп. 14.1.175 цієї статті податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За приписами пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою пункту 287.3 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі Закон № 1669-VII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

На виконання Закону № 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015 № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. До вказаних населених пунктів належить м. Селидове та м. Курахове Донецької області.

Статтею 6 Закону № 1669-VII (в редакції, чинній з 02.09.2014 по 07.06.2016) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Однак, порядок звільнення від сплати за використання земельних ділянок наведеною нормою не визначений.

Згідно з частиною 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

У відповідності до вимог п.п. 30.1. 30.2, 30.3. 30.3 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

За приписами п. 30.4 наведеної норми платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

У відповідності до п. 30.9 цієї статті податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що використання податкової пільги є правом платника податків, а не його обовязком.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на наступне.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду в справі № 805/1329/16-а від 21 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2016 року, розглянуто адміністративний позов Красноармійської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Державного підприємства «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості з земельного податку у сумі 98 011,12 грн. Відповідно до висновків суду вказане підприємство звільнено від сплати земельного податку на період 2014-2016 роки згідно з положеннями ст. 6 Закону № 1669-VII (в редакції, чинній на момент виникнення податкового зобовязання).

За приписами ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, враховуючи встановлений судовим рішенням факт звільнення ДП «Селидіввугілля» від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на певний період, суд апеляційної інстанції погоджує висновок, викладений в оскаржуваній постанові щодо необхідності скасування як протиправного податкового повідомлення-рішення Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 22 вересня 2016 року № НОМЕР_1.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Регенерат» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року в справі № 812/625/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Регенерат» до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року в справі № 812/625/17 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 26 липня 2017 року. Повний текст ухвали складений 27 липня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після виготовлення повного тексту.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_4

ОСОБА_5