Справа № 408/1519/17
Суддя: Цимбал Ю. Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БІЛОВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/1519/17
Провадження № 2-а/408/40/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Біловодський районний суд Луганської області

в складі: головуючого-судді Цимбал Ю.Ю.

при секретареві: Багрій А.О.

за участі: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодськ, Луганської області

адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління НП ГУНП в Луганській області, Біловодського ВП ГУНП в Луганській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління НП ГУНП в Луганській області та Біловодського ВП ГУНП в Луганській області про скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою серії АР № 934817 від 25 лютого 2017 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він керуючи автомобілем GWM HOVER СС НОМЕР_1, наближаючись до перехрестя доріг по вул. Філоненко смт.Біловодськ, по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрестя проїзних частин по вул. Центральній, по головній дорозі, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

З вказаними діями інспектора ВП ГУНП позивач не згодний, оскільки вважає, що змушений був зупинити свій автомобіль перед подільною смугою, що на проїжджій частині дороги, у зв'язку з тим, що по вул. Центральна з боку Біловодського ВП ГУНП на швидкості більш ніж 60 км/год рухався джип чорного кольору, який не доїжджаючи цього перехрестя зупинився, створивши аварійну ситуацію та змусивши автомобіль під керуванням позивача гальмувати задля запобігання ДТП. Опісля зупинки вказаного джипу, він продовжив рух керованого ним автомобіля.

У зв'язку з наведеним просив суд скасувати постанову у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно нього за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, заперечував факт порушення ним ПДР України та пояснив, що наближаючись до перехрестя доріг по вул. Філоненко та Центральної у смт.Біловодськ Луганської області по другорядній дорозі, змушений був зупинити свій автомобіль на проїзджій частині дороги, оскільки по вул. Центральній на великій швидкості рухався чорний джип. Внаслідок чого на нього було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності з грубим порушенням закону та моральних норм, суспільних правил поведінки.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засідання позовні вимоги не визнав, надав суду свої письмові заперечення та в судовому засіданні пояснив, що під час несення служби на перехресті вул. Центральної та вул. Шевченка, ним було помічено, як по вул. Філоненко до перехрестя вул. Центральної та вул. Філоненко наближається автомобіль GWM HOVER СС НОМЕР_1, як пізніше було встановлено під керуванням ОСОБА_1, який ігноруючи п. 16.11 ПДР України не надав перевагу у русі автомобілю Hyundai Tucson чорного кольору, що наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі на вул. Центральній, та був змушений надати перевагу у русі автомобілю GWM HOVER СС НОМЕР_1, у зв'язку з чим було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вважає, що в задоволені позову слід відмовити, оскільки постанову винесено законно та обґрунтовано.

Під час судового розгляду було допитано в якості свідка ОСОБА_3, який здійснював 25 лютого 2017 року патрулювання разом із відповідачем ОСОБА_2, підтвердив обставини на які посилався в своїх запереченнях відповідач, а саме, що ОСОБА_1 виїхав на проїзджу частину дороги, створив загрозу автомобілю, що рухався по головній дорозі.

Свідок ОСОБА_4 дав суду покази, в яких зазначив, що йдучи по вул. Центральній у смт. Біловодськ Луганської області був очевидцем ситуації як ОСОБА_1 не пропустив джип, який рухався по головній дорозі, останньому прийшлось довго тормозити. Після чого ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції.

Покази, дані свідком ОСОБА_5, допитаним за клопотанням позивача, узгоджуються із свідчення попередніх свідків, оскільки показав, що будучи на пішохідному переході, закінчуючи рух через нього, почув звук автомобіля, що рухався на великій швидкості, побачив, що чорний джип різко загальмував за автомобілем ОСОБА_1, і якщо б авто останнього там не було - джип би вільно проїхав.

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши письмові докази та матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та іншими обставинами, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, відповідно до постанови серії АР №934817 від 25 лютого 2017 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп., за ненадання дороги транспортному засобу, який наближався до перехрещення проїзних частин по головній дорозі.

Згідно п. 16. 11 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Ото ж, позивач, під час керування автомобілем GWM HOVER СС НОМЕР_1, наближаючись до перехрестя доріг по вул. Філоненко смт. Біловодська Луганської області, по другорядній дорозі, зобов'язаний був дати дорогу транспортному засобу, який наближався до вказаного перехрещення проїзних частин по вул. Центральній смт. Біловодська Луганської області, по головній дорозі.

Суд вважає, що доказів на підтвердження порушення позивачем п. 16.11 Правил дорожнього руху зібрано достатньо.

Таким чином, у судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, викладені у постанові у справі про адміністративне правопорушення від 25 лютого 2017 року, за якою ОСОБА_1був притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Що стосується посилань позивача на нормист.276 КУпАП щодо необхідності розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення та недотримання інспектором ОСОБА_2 положень вказаної норми, розгляду справи не за місцем вчинення, тобто, за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, за адресою: смт. Біловодськ вул. Центральна, 72, а на місці зупинки транспортного засобу, то суд відноситься до них критично, оскільки відповідно рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення» словосполучення «за місцем правопорушення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Відповідно ч. 1 ст. 133 Конституції України систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села, а отже на території Біловодського району Луганської області відповідач, як уповноважена службова особа, а саме інспектор з дорожнього нагляду сектору превенції Біловодського ВП ГУНП в Луганській області, мав право розглядати справу про адміністративне правопорушення на автомобільних шляхах, вулицях Біловодського району.

У силу вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, проаналізувавши встановлені судом всі обставини справи і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачем доведено відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України правомірність своїх рішень, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 70, 71, 94, 105, 158, 160 - 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління НП ГУНП в Луганській області, Біловодського ВП ГУНП в Луганській області про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Ю. Цимбал