Справа № 316/1838/16-а
Суддя: Капустинський М. В.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1838/16-а
Провадження № 2-а/316/26/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Демешко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського міського суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Енергодар Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що з 23 серпня 2010 року перебуває на обліку в управлінні УПФУ в м.Енергодарі Запорізькій області та отримував пенсію відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах, при цьому подовжував працювати. З 23 серпня 2015 року набув право на пенсію на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», при цьому при призначенні йому пенсії Пенсійним фондом було взято показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2009 рік. Зазначає, що 04 листопада 2016 року він звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак листом від 18.11.2016 року йому було відмовлено у проведенні такого перерахунку. Посилаючись на законодавство, вважає відмову відповідача протиправною та просить суд:

- Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м.Енергодарі щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком у відповідності до ст.ст. 26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 214, 215 р.р.;

- Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області перерахувати йому пенсію за віком з 04 листопада 2016 року відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в України з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують року звернення з заявою за призначення пенсії за віком (2013-2015 р.р.) та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією;

- Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області на його користь судові витрати, а саме: витрати по сплаті судового збору 551 грн. 20 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн.

Згідно з постановою КМУ від 21.12.2016 року за №988, у звязку реорганізацією територіальних органів пенсійного фонду України, Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, у звязку з реорганізацією, було перейменовано в Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України (а.с.88).

Згідно ч.1 ст.55 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином відповідачем по справі є саме Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Представник Відповідача заперечував щодо задоволенні вимог позову, надавши заперечення у письмовому вигляді, просив в задоволенні відмовити (а.с.61-66).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:

Позивач, після призначення у 2010 році пенсії за віком продовжив працювати (а.с.12-14); 04.11.2016 року звернувся з заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до ст..ст. 26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с.15), однак листом відповідачу було відмовлено позивачу у проведенні перерахунку (а.с.16).

В Україні правове регулювання відносин пенсійного забезпечення здійснюється на підставі Основного Закону України, згідно з яким виключно законами України визначаються форми та види пенсійного забезпечення. Умови і порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і іншими законами України.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Пільги щодо виходу на пенсію за віком визначаються статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку мають право працівники зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

З 01.01.2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «пенсією» є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види ж пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» і Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія за віком може призначатись як на загальних, так і на пільгових та спеціальних юридичних підставах. Під пільговим пенсіонуванням законодавець розуміє можливість вийти на пенсію за віком або в молодшому віці за загальної незмінної тривалості трудового стажу, або за одночасним зниженням вимог до віку і тривалості трудового стажу.

При цьому, пенсія за віком на загальних підставах та пенсія за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію за віком з 2010 року, призначену відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та звернувся до відповідача з заявою про призначення йому того самого виду пенсії: пенсії за віком на умовах і в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

При призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та подальшому її перерахунку відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні з якої сплачено страхові внески.

Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Тому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач помилково вважає, що з 23 серпня 2015 року набув право на пенсію за іншим Законом, в даному випадку, позивач скористалася своїм правом на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка, як і пенсія за віком розраховується за нормами одного Закону

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стороною відповідача доведено суду правомірність їх дії щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності. За нормами матеріального права суд кваліфікує спірні правовідносини, тобто дає їм правову оцінку. Застосування судом норм матеріального права полягає у співставленні встановлених судом обставин з ознаками норми матеріального права, яка регулює поведінку учасників спірних відносин, а також у з'ясуванні відповідних правових наслідків у разі порушення такої норми кимось із учасників. Застосування судом норми процесуального права полягає у вчиненні процесуальних дій та ухваленні рішень, що обумовлені обставинами розгляду справи. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на те, що переведення на іншу пенсію в межах одного виду пенсії, а також повторне призначення пенсії в межах одного виду пенсії законом не передбачене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст.2, 6, 9-11, 41, 94, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її складання.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя М. В. Капустинський