Справа № 826/5186/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

23 червня 2017 року № 826/5186/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Клименчук Н.М., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали, в письмовому провадженні
за позовом ОСОБА_1

до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено у реєстрації її постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де вона постійно проживає разом із бабусею.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.04.2017 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судове засідання.

В судове засідання 17.05.2017 року з`явився позивач, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено, письмових заперечень з приводу заявленого позову не подано.

У зв`язку із неявкою представника відповідача в судове засідання 26.04.2017 року, та з урахуванням вимог ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про доцільність розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із змісту позовної заяви та наданих доказів, ОСОБА_1 починаючи з 2017року, постійно проживає із своєю бабусею ОСОБА_2 , за адресою : АДРЕСА_1 ., оскільки бабуся по стану здоров`я потребує постійного догляду та не може проживати сама.

ОСОБА_1 звернулась до Відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської РДВ 18.03.2017 року із заявами про зняття з реєстрації та про реєстрацію свого фактичного місця проживання за адресою : АДРЕСА_1 .

Рішеннями Відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської РДВ від 18.03.2017 року відмовлено як у знятті з реєстрації, так і у реєстрації фактичного місця проживання у зв`язку із наведенням у Заявах недостовірної інформації, оскільки будинок, вказаний заявницею, як місце фактичного проживання, рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 26.2.1990 року №210 переведено в стан нежилового будинку

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією місця проживання або місця перебування особи, врегульовані Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (надалі - Закон № 1382-IV).

Даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з статтею 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статті 2 «Свобода пересування» Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За змістом статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

В силу норм ст. 6 Закону № 1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):письмову заяву;документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;квитанцію про сплату адміністративного збору;документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Вказаним Законом визначено вичерпний перелік необхідних документів для реєстрації місця проживання та заборонено вимагати для реєстрації подання особою інших документів.

Крім того, п.2.2 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 22 листопада 2012 року №1077, передбачено, що для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС України: письмову заяву про реєстрацію місця проживання; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують: право на проживання в житлі - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди) або інші документи.

У разі відсутності зазначених документів реєстрація здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї на реєстрацію місця проживання; право на перебування або взяття на облік у закладі/установі - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2011 року № 574 "Про деякі питання діяльності центру обліку бездомних громадян", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 січня 2012 року за №84/20397; проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини, зразок якої наведено в додатку 7 до цього Порядку; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку); свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України, якщо реєструється місце проживання дитини, яка не досягла 16-річного віку; заява про зняття особи з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 8 до цього Порядку (у разі здійснення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Для реєстрації місця проживання особа або її законний представник подає до територіального підрозділу ДМС, а після утворення центрів надання адміністративних послуг (далі - центр) - до відповідного центру (зміни внесені згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24.05.2013 № 507).

Відповідно до статті 4 Житлового кодексу УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Житловий фонд включає:

- жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд);

- жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд);

- жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів);

- жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд);

- квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям.

До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Згідно статті 29 Цивільного кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до статті 379 Цивільного кодексу України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Таким чином, вирішуючи даний спір, слід виходити з таких характеризуючи ознак об`єкту нерухомості, як пристосування та придатність будинку для постійного проживання.

Як вбачається з наданих доказів, будинок АДРЕСА_2 , дійсно виведено в нежилі Рішенням Київської міської Ради народних депутатів від 26.02.1990року, однак цим же Рішенням на виконавчий комітет Міської районної ради народних депутатів покладено обов`язок з відселення мешканців будинку із наданням іншого житла.

Відповідно до наданих доказів а також пояснень, судом встановлено, що власник квартири АДРЕСА_3 , є бабуся позивача ОСОБА_2 , яка мешкає за вказаною адресою на підставі ордера № 101 від 23.07.1952 року.

Судом встановлено, що на час звернення позивача до Відділу з питань реєстрації місця проживання Оболонської РДВ, Рішення Київської міської Ради народних депутатів від 26.02.1990року № 210 не виконано, не здійснено відселення мешканців будинку АДРЕСА_4 .

В підтвердження зазначених обставин позивачем до матеріалів справи також додано копії рахунків та квитанцій за оплату комунальних послуг, таких як централізоване опалення, електро- та водо- відведення, газопостачання, що сплачувались ОСОБА_2 протягом 2016року та на початку 2017 року.

Наведені обставини свідчать, що і на даний час житло, зазначене позивачем у заяві як місце постійного проживання , є придатним та пристосованим для постійного проживання.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що позивач постійно проживає за адресою : АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про наявність права у позивача на реєстрацію місця проживання за вказаною адресою та, відповідно, зняття з реєстрації за попереднім місцем проживання.

Відповідно до вимог ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, беручи до уваги встановлені за результатами дослідження наявних у справі доказів обставини, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для повернення позивачу помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправними дії Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації при прийнятті рішення про відмову у знятті з реєстрації та в реєстрації за місцем проживання ОСОБА_1 (пакспорт серія МЕ номер 815372, виданий Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17.05.2007 року), за адресою : АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію здійснити реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_1 (пакспорт серія МЕ номер 815372, виданий Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17.05.2007 року), за адресою : АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Клименчук