Справа № 523/185/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 523/185/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Аліна С.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до лейтенанта поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Одесі ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м. Одесі, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до лейтенанта поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Одесі ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м. Одесі, про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА №036948 від 26.11.2016 року.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 26.11.2016 року лейтенантом патрульної поліції 4-ї роти 1-го батальйону ОСОБА_3 було винесено постанову серії ЕАА № 036948 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА №036948 від 26.11.2016 року, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом, порушила ПДР України, здійснивши в'їзд на полосу маршрутних транспортних засобів, позначену дорожнім знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів, позначена лінією дорожньої розмітки 1.2».

Як зазначає позивачка, 26 листопада 2016 року вона рухалась в середній смузі руху по вул. Південна дорога від вул. ОСОБА_4 у напрямку до вул. Миколаївська дорога. За перехрестям вул. Південна дорога і вул. Кишинівська встановлено інформаційно-вказівний знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів». Перетнувши перехрестя з вул. Кишинівська вона рухалась в середній смузі руху по вул. Південна дорога маючи намір повернути праворуч на проспект Добровольського на наступному перехресті. Проїхавши приблизно 600 метрів ОСОБА_2 побачила інформаційно-вказівний знак 5.20.1 «Початок додаткової смуги руху на підйомі або смуги гальмування», і згідно з ПДР, а саме, керуючись пунктом 8.2 ПДР України - Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою та можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками, упевнившись, що вона не перешкоджає громадському транспорту, зменшила швидкість і зайняла праву смугу руху. Наближаючись до перехрестя вул. Південна дорога з проспектом Добровольського та вул. Миколаївська дорога позивачка змінила намір повертати направо, уважно роздивившись всі дорожні знаки перед перехрестям, побачивши знак 5.12 «Кінець смуги для руху маршрутних транспортних засобів», і упевнившись що немає ніякої заборони проїхати прямо в правій смузі вона вирішила їхати прямо.

Як зазначає позивачка, на проміжку дороги між знаком 5.20.1 і перехрестям де встановлений знак 5.12 знаку 5.11 не продубльовано.

За перехрестям, лейтенант ОСОБА_3 зупинив її та звинуватив в тому, що вона нібито порушила ПДР України, здійснивши в'їзд на полосу маршрутних транспортних засобів, на ділянці дороги за адресою: проспект Добровольского, 2а, позначену дорожнім знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», позначена лінію дорожньої розмітки 1.2.

Патрульний поліцейський попросив позивачку надати водійське посвідчення та реєстраційні документи. Після неодноразового прохання надати їй можливість довести до патрульного поліцейського свою невинуватість у скоєнні правопорушення, тобто прослідкувати назад та побачити присутність знаку 5.20.1 та надати додаткові докази, що передбачено вимогами ст.ст. 258, 268 КУпАП, інспектор Гервасьєв Б.Ю. відмовив у її клопотаннях, відмовив в ознайомленні з матеріалами справи, не роз'яснив її прав, передбачених статтями 63 Конституції України, 268 КУпАП та почав складати постанову. Таким чином, на думку позивачки, патрульний поліцейський, нехтуючи конституційними правами, перевищував владу та неодноразово дав зрозуміти, що він буде це робити навмисно, а вона може оскаржити його дії у суді та вище стоячому керівництву.

ОСОБА_2 вважає, що користуючись своїм повноваженням, ОСОБА_3 незаконно зупинив транспортний засіб та навмисно, безпідставно, необґрунтовано винес постанову. Постанову позивачка не підписала, у зв'язку з відсутністю можливості письмово викласти докази своєї невинуватості.

06.12.2016 року отримавши поштою постанову серії ЕАА № 036948 від 26.11.2016 року, в той же день нею було подано скаргу до Управління патрульної поліції міста Одеси за вхідним номером VI - 1890 від 06.12.2016 року.

Відповідь на скаргу була надіслана їй 20.12.2016 року. У відповіді зазначено, що скарга стосовно скасування постанови не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п.17.1 ПДР України на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі. Відповідно до вимог п.17.2 ПДР водій, який повертає праворуч на дорозі зі смугою для маршрутних транспортних засобів, що відокремлена переривчатою лінією дорожньої розмітки, може виконувати поворот з цієї смуги. Може виконувати поворот і зобов'язаний виконати поворот це різні речі.

Позивачка вказує про те, що вона мала намір повернути, але змінила свій намір і, зважаючи на те, що дія знаку 5.11 на дорогу за перехрестям не розповсюджується у зв'язку с тим, що на перехресті встановлено знак 5.12 «Кінець смуги для руху маршрутних транспортних засобів», і інших забороняючих рухатись в правій смузі знаків не встановлено, тому вона проїхала перехрестя в правій смузі. Про знак 5.20.1 після якого позивачка зайняла праву смугу у відповіді на скаргу не згадується. В проміжок часу, коли розглядалась скарга ОСОБА_2, знак 5.12 змінив своє розташування, тепер він розташований приблизно за 200 метрів до перехрестя вулиць Південна дорога, Миколаївська дорога і проспект Добровольського і через 100 метрів після знаку 5.20.1.

Також, позивачка вказує про те, що лейтенант ОСОБА_3 не дотримався вимог закону та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

На думку позивачки, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, лейтенант ОСОБА_3 не надав їй можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі, проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до лейтенанта поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Одесі ОСОБА_3, третя особа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в м. Одесі, про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовлено.

На вказану постанову ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 036948 від 26.11.2016 року

Згідно до вимог ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕАА №036948 від 26.11.2016 року, яка постановлена лейтенантом поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Одесі ОСОБА_3, 26.11.2016 року о 09 год. 30 хв. у м. Одеса, ОСОБА_2, керуючи автомобілем Мітсубісі, реєстраційний номер НОМЕР_1, по проспекту Добровольського, 2а, здійснила в'їзд на смугу для маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній лінією дорожньої розмітки 1.2», чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене вимогами ч.3 ст. 122 КУпАП (а.с.10).

Відповідно до постанови у справі адміністративне правопорушення серія ЕАА №036948 від 26.11.2016 року, позивачка ОСОБА_2 відмовилася отримати копію вищевказаної постанови, у зв'язку з чим копію постанови їй було направлено поштою за №14102 від 01.12.2016 року (а.с.10).

Відповідно до листа Управління патрульної поліції у м. Одесі №14-1890/41/13/01-2016 від 16.12.2016 року, проведеною, в межах повноважень, перевіркою викладених в ній фактів встановлено, що постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 036948 від 26.11.2016 року про накладення стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, дослідивши обставини справи та наявні докази, у т.ч. відеофіксацію, було зафіксовано, що водій транспортного засобу автомобілю марки Мітсубісі, реєстраційний номер НОМЕР_1, дійсно рухалась по смузі для маршрутних транспортних засобів, яка відокремлена дорожньою розміткою 1.2 (широка суцільна лінія), та дорожнім знаком 5.11 ПДР, що є порушенням безпосередньо вимог п. 17.1 та 17.2 ПДР України, та порушенням вимог дорожнього знаку 5.11 ПДР України, складено відповідно до вимог діючого законодавства з дотриманням вимог ст.251 КУпАП, а тому, скарга стосовно скасування постанови, задоволенню не підлягає (а.с.11-12).

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо відмови у задоволенні адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з вищевикладеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Розділами 8.34 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки; знаки пріоритету; заборонні знаки; наказові знаки; інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; знаки сервісу; таблички до дорожніх знаків (п. 8.4 Правил).

Дорожній знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» - смуга призначена лише для транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами попутно із загальним потоком транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху над якою він встановлений. Дія знака, що встановлений праворуч від дороги, поширюється на праву смугу руху.

Дорожній знак 5.12 «Кінець смуги для руху маршрутних транспортних засобів».

Дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює. Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху (п. 8.5 ПДР).

Горизонтальна розмітка має таке значення:

- лінія дорожньої розмітки 1.2 (широка суцільна лінія) - позначає край проїзної частини на автомагістралях або межі смуги для руху маршрутних транспортних засобів. У місцях, де на смугу маршрутних транспортних засобів дозволено заїзд іншим транспортним засобам, ця лінія може бути переривчастою. Лінію 1.2 дозволяється перетинати в разі вимушеної зупинки, якщо цією лінією позначено край проїзної частини, суміжний з узбіччям;

- лінія дорожньої розмітки 1.24 - позначає смугу, призначену для руху лише маршрутних транспортних засобів.

На дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі (п. 17.1 Правил).

Пунктом 17.2 Правил дорожнього руху, як виняток, передбачена можливість виїзду на смугу для маршрутних транспортних засобів лише, якщо водій виконує поворот праворуч з цієї смуги.

Згідно до вимог п.2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього рух.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання. світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пунктом 1.9 Правил встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до вимог ч.3 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваг и в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно до вимог ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно до вимог ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції по розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, і за частинами першою, другою і третьою статті 122.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст.258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова постановлюється у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1.121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123. статтею 124- 1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127. сгатіями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1 частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова постановлюється на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадянина, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Під час розгляду апеляційною інстанцією апеляційної скарги, колегією суддів був оглянутий диск відеофіксації з місця події 26.11.2016 року, об 09 год. 30 хв., відповідно до якого вбачається про те, що позивачка ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Містубісі Лансер», державний номер НОМЕР_1, рухалася по вул. Південна дорога (має три смуги руху в попутному для позивача напрямку, одна з яких призначена для руху маршрутних транспортних засобів та відділена від інших дорожньою розміткою 1.2 «широка суцільна лінія» й позначена дорожніми знаками 5.11, 5.12.1 дорожньою розміткою 1.24) зі сторони вул. Дніпропетровська дорога в сторону вул. Миколаївська дорога та, в районі буд. № 2А просп. Добровольського, здійснила виїзд та подальший рух смугою для маршрутних транспортних засобів, чим порушила вимоги п. 17.1 Правил дорожнього руху та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП (а.с.34).

Таким чином, на підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, під час винесення постанови серії ЕАА № 036948 від 26.11.2016 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України, у звязку з чим, позовні вимоги щодо скасування постанови не підлягають задоволенню.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 19 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян