Справа № 820/10651/15
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 р.Справа № 820/10651/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Шевцової Н.В.

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

представника позивача Ісайченкової Н.Є.

представника відповідача Коваленко Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. по справі № 820/10651/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаком"

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаком" (далі за текстом - ТОВ "Мегаком", позивач) звернувся до суду з адміністративного позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі за текстом - Центральна ОДПІ, відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № , № , № , № від 08.10.2015р.; повернути позивачу понесені судові витрати у сумі сплаченого судового збору 219607,84 грн. та витрат на юридичні послуги у сумі 11000 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2016 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі. Скасовано податкові повідомлення-рішення № , № , № , № від 08.10.2015. Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаком" (61145, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 195, корп. Б, ідентифікаційний код 23753268) судові витрати в розмірі 250467 (двісті п'ятдесят тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 84 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61166, м. Харків, пр. Науки, 9, ідентифікаційний код 39859805).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153, п. 193.1 ст. 193, пп. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України, ст. 129 Конституції України, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про не включення підприємством до декларації з податку на прибуток за 2014 рік до складу інших доходів позитивного значення курсових різниць у розмірі 43547805,80 грн., а також ненадання в ході перевірки реєстраційних посвідчень щодо реєстрації лікарських засобів в Державному реєстрі лікарських засобів України на запит контролюючого органу згідно переліку, чим порушено вимоги податкового законодавства України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Мегаком" зареєстровано як юридична особа 06.09.1995 року № 6006953 за адресою: 61145, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 195-Б.

Позивач перебуває на обліку в Центральній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з 06.09.1995 року за № 6984, , відповідно до свідоцтва № 100046834 зареєстрований платником податку на додану вартість з 14.07.1997 року.

Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Мегаком" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.07.2012 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 821/20-30-22-01/23753268 від 28.09.2015 року, у висновках якого зазначені наступні порушення, а саме:

- пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р., внаслідок чого ТОВ "Мегаком" завищено від'ємне значення об'єкту оподаткування податком на прибуток всього у сумі 43547806,00 грн., в тому числі у 2014 році у розмірі 43547806,00 грн.;

- п. 193.1 ст. 193, пп. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р., внаслідок чого ТОВ "Мегаком" занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті в бюджет, всього на 6324630,00 грн., у тому числі у липні 2012 року на 393168 грн., у серпні 2012 року на суму 743256,00 грн., у вересні 2012 року на 1147360,00 грн., у жовтні 2012 року на суму 355158,00 грн., у листопаді 2012 року на 862298,00 грн., у грудні 2012 року на 343671,00 грн., у січні 2013 року на 265555,00 грн., у лютому 2013 року на 318593,00 грн., у березні 2013 року на 437641,00 грн., у квітні 2013 року на суму 245554,00 грн., у травні 2013 року на суму 432177,00 грн., у червні 2013 року на суму 309006,00 грн., у липні 2013 року на 233259,00 грн., у серпні 2013 року на 150394,00 грн., у листопаді 2013 року на суму 32357,00 грн., у грудні 2013 року на 34172,00 грн., у січні 2014 року на 21012,00 грн.; завищено значення рядка 24 "сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду" в декларації з ПДВ за грудень 2014 року на 23337,00 грн.; завищено значення рядка 23.1 "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку" в деклараціях з ПДВ всього на 182269,00 грн., у тому числі у червні 2014 року на 139052,00 грн., липні 2014 року на 43217,00 грн.

На підставі висновків перевірки, податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 08.10.2015 року: № , яким збільшено суму грошового зобов'язання на суму 14230417,50 грн., з яких 6324630,00 грн. з податку на додану вартість та 7905787,50 грн. - фінансові санкції; № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 182269,00 грн. та застосовано фінансових санкцій на суму 227836,25 грн.; № , яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 43547806,00 грн.; № , яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 23337,00 грн.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з незаконності та необґрунтованості податкових повідомлень-рішень від 08.10.2015р. № , № , № , № .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI Податковий кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку. При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від'ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено необхідність дотримання принципу єдиного грошового вимірника, згідно з яким вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у фінансовій звітності здійснюється в єдиній грошовій одиниці-гривні.

Відповідно до п. 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на дату здійснення операції. Валютний курс - установлений Національний банком України курс грошової одиниці до грошової одиниці іншої країни. Якщо на дату балансу або на дату здійснення розрахунків валютний курс змінився, виникають курсові різниці.

З матеріалів справи вбачається, що при обчисленні податку на прибуток за 2014 рік ТОВ "Мегаком" до рядка 06.4.12 податкової декларації з податку на прибуток підприємства було віднесено суму у розмірі 214277822,00 грн., яка складає від'ємне значення курсових різниць.

Згідно пояснень позивача зазначена сума відповідно до податкової декларації за 2014 рік складається із сум курсових різниць розрахованих на кінець кожного кварталу згідно первинних документів (контрактів, банківських документів, ВМД), а саме курсова різниця складає за 1 кв. 2014 р. - 69034642,88 грн., 2 кв. 2014р. - 20906011,74 грн., 3 кв. 2014р. - 116148451,82 грн., 4 кв. 2014 р. - 98129370,62 грн. Курсові різниці виникають від перерахунку заборгованості в іноземній валюті, а саме по рахунку 632 "Розрахунки з іноземними постачальниками".

Вказані показники підтверджуються аналізом рахунку 632 за 1-4 квартали 2014 року, відомостями кредиторської заборгованості по рахунку 632 за 1-4 квартали 2014 року, вантажно-митними деклараціями, банківськими виписками по рахунку підприємства з зазначеним курсом купівлі валюти, довідками-розрахунками курсових різниць (т. 2 а.с. 237-250, т. 3 а.с. 25, 70 - 250).

Порушення порядку визначення курсових різниць та відображення даних у податковій декларації з податку на прибуток за 2014 рік, на думку контролюючого органу, відбулось внаслідок того, що за даними бухгалтерського обліку по рахунку 945 «Витрати від операційної курсової різниці» та 942 «Витрати на купівлю-продаж іноземної валюти» загальна сума від'ємного значення курсових різниць складає 257825628,27 грн., по рахунку 711 «Дохід від реалізації іноземної валюти» та 714 «Дохід від операційної курсової різниці» обліковується позитивне значення курсових різниць за 2014 рік в розмірі 43547805,80 грн., між тим сума позитивного значення курсових різниць в розмірі 43547805,80 грн. позивачем до податкової декларації за 2014 рік та додатку ІД до рядка 03 декларації не включено.

Колегією суддів встановлено, що ТОВ "Мегаком" веде автоматизовану систему обліку з використанням програми «1C: Підприємство».

Позивачем в ході перевірки було повідомлено контролюючий орган про помилкове відображення в бухгалтерському обліку в автоматичній програмі «1С Підприємство» позитивного значення курсових різниць за 2014 рік в розмірі 43547805,80 грн. та неврахування вказаної суми при обчисленні податкового зобов'язання з податку на прибуток, оскільки вказана сума не підтверджується первинним документами через відсутність виникнення позитивного значення при обчисленні курсових різниць на дату здійснення розрахунків за отриманий товар.

Колегією суддів також встановлено, що посилаючись на порушення позивачем пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України через неврахування позитивного значення курсових різниць за 2014 рік в розмірі 43547805,80 грн., контролюючий орган не надає розрахунку вказаного позитивного значення курсових різниць, або будь-яких доказів щодо невірного обчислення підприємством курсової різниці.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, відповідач не надав доказів виникнення у 2014 році позитивного значення курсових різниць в сумі 43547805,80 грн., доказів невірного обчислення курсової різниці позивачем, не навів жодних доводів, на підставі яких первинних документів у позивача виникло позитивне значення в сумі 43547805,80 грн., у зв'язку з чим не довів правомірність зменшення ТОВ "Мегаком" від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток всього у сумі 43547806,00 грн.

Також контролюючим органом не доведено, що позивачем отримано дохід від продажу іноземної валюти у розмірі 43547805,80 грн.

Отже, висновок контролюючого органу про заниження доходу за 2014 рік на суму 43547805,80 грн., що призвело до завищення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток на вказану суму, не відповідає фактичним обставинам справи.

За таких обставин, при заповнені податкової декларацій з податку на прибуток підприємства за 2014 рік ТОВ "Мегаком" правильно відобразив суму інших витрат підприємства, до складу яких віднесено від'ємне значення курсових різниць.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки відповідача, викладені в акті податкової перевірки від 28.09.2015 року №821/20-30-22-01/23753268 про порушення позивачем пп. 153.1.3 п. 153.1 ст. 153 Податкового кодексу України, яке виявилось у завищенні від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток всього у сумі 43547806,00 грн., є необґрунтованими.

Щодо висновків перевірки про порушення ТОВ "Мегаком" п. 193.1 ст. 193, пп. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р., внаслідок яких підприємством занижено суму ПДВ, яка підлягає сплаті в бюджет, всього на 6324630,00 грн., завищено значення рядка 24 "сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (податкового) періоду" в декларації з ПДВ за грудень 2014 року на 23337,00 грн. та завищено значення рядка 23.1 "Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку" в деклараціях з ПДВ всього на 182269,00 грн., колегія суддів вважає такі висновки контролюючого органу необґрунтованими, з огляду на наступне.

В акті перевірки відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки правомірність застосування ТОВ "Мегаком" норм п.п. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування операцій з постачання лікарських засобів по деяким медичним препаратам (до 01.04.2014 року) та застосування норм 194.1.1 п. 194.1 ст. 194 Податкового кодексу України щодо застосування ставки ПДВ в розмірі 7 відсотків не є можливим, оскільки підприємство не надало реєстраційних посвідчень на лікарські засоби.

Згідно пояснень позивача, під час постачання лікарських засобів згідно вимог чинного законодавства користується Державним реєстром лікарських засобів та перевіряє наявність ліків, що продаються, препаратів, у цьому переліку на кожен день поставки. Також позивач повідомив, що під час проведення перевірки реєстраційні посвідчення, які були в наявності, були надані для ознайомлення контролюючому органу та зазначив, що оригінали посвідчення володіє одноособово виробник, передача його іншим особам неможлива. Додатково позивачем було надано до податкового органу інформацію щодо номерів та строку дії реєстраційних посвідчень, які були зазначені у Державному реєстрі лікарських засобів під час постачання лікарських засобів.

Відповідно до пп. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України (в редакції чинній до 01.04.2014 року) звільняються від оподаткування операції з постачання лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів (у тому числі аптечними закладами), а також виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Отже, до 01.04.2014 операції з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів підлягали звільненню від оподаткування ПДВ за умови, що такі лікарські засоби були, по-перше, дозволені для виробництва і застосування в Україні, по-друге, внесені до Державного реєстру лікарських засобів.

Згідно з п.п. в) п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України (в редакції чинній після 01.04.2014 року) до операцій з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до Державного реєстру лікарських засобів (у тому числі аптечними закладами), а також з постачання виробів медичного призначення за переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, застосується ставка ПДВ у розмірі 7 відсотків.

Отже, для застосування ставки ПДВ у розмірі 7 відсотків до операцій з постачання на митній території України та ввезення на митну територію України лікарських засобів, такі лікарські засоби мають бути, по-перше, дозволені для виробництва і застосування в Україні, по-друге, внесені до Державного реєстру лікарських засобів.

Враховуючи викладене, порядок оподаткування ПДВ операцій з постачання лікарських засобів не передбачає наявність реєстраційних посвідчень на лікарські засоби чи обов'язку платника податку зберігати такі реєстраційні посвідчення.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про лікарські засоби" державна політика у сфері створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів спрямовується на підтримку наукових досліджень, створення та впровадження нових технологій, а також розвиток виробництва високоефективних та безпечних лікарських засобів, забезпечення потреб населення ліками належної якості та в необхідному асортименті шляхом ведення Державного реєстру лікарських засобів України із забезпеченням публічного доступу до нього осіб, здійснення відповідних загальнодержавних програм, пріоритетного фінансування, надання пільгових кредитів, встановлення податкових пільг тощо.

Згідно з п. 2 ст. 1 Порядку ведення Державного реєстру лікарських засобів України, державний реєстр ведеться у вигляді спеціалізованої електронної бази, що містить відомості про лікарські засоби, зареєстровані (перереєстровані) МОЗ України в встановленому порядку, дозволені для виробництва і застосування в Україні з метою інформаційного забезпечення у сфері створення, виробництва, контролю якості та реалізації лікарських засобів; п. 6. Адміністратор Державного реєстру з метою забезпечення відкритості в загальнодоступності для ознайомлення забезпечує доступ до інформаційного фонду Державного реєстру на офіційному веб-сайті Державного реєстру і поширення його даних засобами масової інформації, за потреби здійснює видання (перевидання) Державного реєстру у друкованому вигляді; п. 5. Виключення лікарського засобу з інформаційного та еталонного фондів Державного реєстру здійснюється у зв'язку із закінченням строку дії його державної реєстрації або на підставі наказу МОЗ України про припинення (скорочення дії реєстраційного посвідчення.

Таким чином, наявність реєстраційного посвідчення фіксує факт проходження процедури державної реєстрації лікарського засобу.

На запит колегії суддів Міністерством охорони здоров'я України надано відомості щодо дати видачі реєстраційних посвідчень та час їх внесення до Державного реєстру лікарських засобів України лікарських засобів, які було реалізовано позивачем в перевіряємому періоді, а саме: 1. Дуактин капсули по 5 мг №30; 2. Елозон крем 0,1 %; 3. Зомакс капсули 250 мг; 4. Кеназол шампунь 20мг/1г; 5. Нейровітан табл.; 6. Опразол ліофілізат розчин; 7. Опразол табл. 20 мг; 8. Фузідерм гель 20 %; 9. Цефасель табл. 100 мкг; 10. Цефутіл табл. 125 мг; 11. Цефутіл табл. 250 мг; 12. Цефутіл табл. 500 мг.

Відповідно до зазначеної відповіді Міністерства охорони здоров'я України, перелічені лікарські засоби на час їх реалізації позивачем з 01.07.2012 р. по 31.12.2014 р. мали реєстраційні посвідчення та їх було внесено до Державного реєстру лікарських засобів України (т. 5 а.с. 150-152).

Інших доказів на підтвердження доводів щодо порушення правил оподаткування з ПДВ за перевірений період, контролюючим органом не надано та з матеріалів справи колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності та необґрунтованості встановлених в ході перевірки порушень ТОВ "Мегаком" вимог п. 193.1 ст. 193, пп. 197.1.27 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України.

Таким чином, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено обґрунтованість прийняття податкових повідомлень-рішень № , № , № , № від 08.10.2015р., а тому такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року апелянту було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову суду до моменту прийняття судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є скасування податкових повідомлень рішень від 08.10.2015р. № на загальну суму 14230417,50 грн.; № на загальну суму 43547806 грн.; № на загальну суму 410105,25 грн.; № на загальну суму 23337 грн. (т.1 а.с. 13-16). Отже, звернені до суду вимоги мають майновий характер.

За приписами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подачі позову) за подання адміністративного позову майнового характеру юридичною особою судовий збір справляється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

При поданні апеляційної скарги апелянту необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 960492,49 грн. (14230417,50 грн. + 43547806 грн. + 410105,25 грн. + 23337 грн.) *1,5%*110%).

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь особи, що подала апеляційну скаргу суб'єкта владних повноважень, якому було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення за наслідками апеляційного перегляду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору в розмірі 960492 грн. грн. 49 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.08.2016р. по справі № 820/10651/15 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61166, пр. Науки, 9, м. Харків, ) судовий збір у розмірі 960492 грн. 49 коп. (дев'ятсот шістдесят тисяч чотириста дев'яносто дві гривні 49 копійок) до спеціального фонду Державного бюджету України - отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Шевцова Н.В.
Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М. Макаренко Я.М.
Повний текст ухвали виготовлений 24.07.2017 р.