Справа № 264/1932/17
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кузнецов Д.В.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року справа №264/1932/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді Гайдара А.В.

суддів Василенко Л.А..

Ханової Р.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року у справі № 264/1932/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - інспектор Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Андрусенко Сергія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - інспектор Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Андрусенко Сергія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В адміністративному позові позивач просив:

поновити строк оскарження до суду;

визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне порушення серія ЕАА № 081652 від 08.04.2017 року інспектора патрульної поліції у м.Маріуполі молодшого лейтенанта поліції Андрусенко С.С., згідно якої на нього накладено штраф у розмірі 255 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення. (арк.справи 2-7)

Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 р. у справі № 264/1932/17 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - інспектор Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Андрусенко Сергія Сергійовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовлено. (арк.справи 31-34)

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (арк.справи 40-43)

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До початку судового засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_3 08 квітня 2017 року об 11:09 год., керуючи транспортним засобом TOYOTA COROLLA, держаний номер НОМЕР_1, в місті Маріуполі по вул.Червонофлотська 176А, порушив вимоги пункту 15.9 е Правил дорожнього руху, а саме: здійснив зупинку ближче 30 метрів від дорожнього знаку 5.41.1 (автобусна зупинка), за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. В наслідок чого інспектором роти № 1 батальйону УПП в м.Маріуполі Андрусенком С.С. складена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 081652 від 08.04.2017 року та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України.

Встановлений факт підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі.

Спірними у справі є дії відповідача щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Колегія суддів роз'яснює, що відповідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Також, поліцейський в своїй діяльності керується «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 Розділу ІІІ зазначеної Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегією суддів переглянуті відповідачем відеозаписи з відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції, з яких вбачається, що транспортний засіб позивача TOYOTA COROLLA, держаний номер НОМЕР_1 зупинений під дорожнім знаком 5.41.1 (автобусна зупинка).

В транспортному засобі знаходився пасажир - жінка, яка повідомила інспектору поліції, що водій відійшов та скоро повернеться. Згодом до автомобілю підійшов ОСОБА_3, якому повідомлено працівником поліції про виявлене порушення правил дорожнього руху та зупинку у забороненому місці. ОСОБА_3 не заперечував факту порушення, але повідомив, що не помітив знаку, який розташований прямо над автомобілем, просив обмежитись попередженням. При перевірці документів інспектор поліції попросив позивача надати водійське посвідчення, свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу та поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В ході дискусії при з'ясуванні обставин вчиненого порушення позивач та його пасажир висловлювали інспектору поліції всі наявні у них заперечення та доводи на свій захист. Будь-яких клопотань або заяв від позивача щодо допиту свідків або забезпечення йому права на адвоката в усній формі не надходило, що підтверджується відповідним відеозаписом. Після чого працівник поліції повідомив позивача про суть та склад вчиненого ним правопорушення, роз'яснив йому права, порядок оскарження постанови і виніс постанову у присутності позивача на місці зупинки транспортного засобу, після запропонував ознайомитися, отримати копію постанови і поставити свій підпис, на що позивач погодився та зробив відповідні підписи.

Колегія суддів зазначає, що фактичні обставини, зафіксовані на відеокамеру, яка закріплена на форменому одязі інспектора поліції, в своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованих підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме:

місце зупинки транспортного засобу позивача по вул.Червонофлотській, 176а під знаком 5.41.1 «зупинка автобусу», відстань до якої явно складає менше ніж 30 метрів;

відсутність будь-яких перешкод у позивача для виконання правил дорожнього руху та здійснення зупинки автомобіля далі від місця зупинки для автобусу;

пояснення ОСОБА_3 після зупинки транспортного засобу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідачем цілком обґрунтовано та законно прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги стосовно порушення працівником поліції порядку складання протоколу, тобто складення протоколу на місці вчинення правопорушення, без складання схеми правопорушення, без оповіщення про дату та час розгляду справи, без допиту свідків, без надання можливості заявити клопотання, скористатися допомогою адвоката, дослідити докази, з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов'язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Статтею 213 КУпАП, визначено, що органи національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 222 КУпАП органи національної поліції розглядають справи, в тому числі, про адміністративне правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (ч. 1 ст. 122 та ст. 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З прийняттям Закону України «Про національну поліцію» Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року законодавцем внесено зміни до статті 258 КУпАП та викладено її в наступній редакції: «Протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3 цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже внаслідок прийняття в липні 2015 року відповідних змін до діючого законодавства суттєво змінилися положення статті 258 КУпАП, які чітко встановили право уповноваженим працівникам Національної поліції не складати протокол при вчиненні адміністративного правопорушення, розгляд яких віднесено до їх компетенції, а також право на винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення саме на місці їх вчинення (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не звільняє працівника поліції від дотримання загальної процедури проведення такого розгляду, передбаченої статтями 278, 279 КУпАП із можливістю реалізації прав особи (ст.268 КУпАП), що притягається до адміністративної відповідальності. Проте у зв'язку із обмеженим часом при розгляді справи поліцейським за місцем вчинення правопорушення реалізація певних прав особою, що притягається до адміністративної відповідальності, та здійснення деяких елементів порядку мають певні відмінності і підлягають скороченню у часі.

Зокрема стаття 278 КУпАП визначає ряд питань, які вирішує посадова особа при підготовці справи до розгляду, а саме: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

При підготовці справи до розгляду, такі питання як: витребування додаткових матеріалів та розгляд клопотань особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, надання нею доказів, допит свідків або користування правовою допомогою адвоката повинні вирішуватися за їх наявності одразу на місці вчинення правопорушення. Відкладення даних питань на інший день або час не передбачено діючим законодавством.

Щодо реалізації прав, якими наділений позивач згідно статті 268 КУпАП, то за даною нормою позивач має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Всі наведені вище права, якими наділений позивач, в тому числі право подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою мають бути реалізовані особою одразу на місці вчинення правопорушення без намагання затягнути процес розгляду справи шляхом відтермінування або перенесення на інший день та без впливу на можливість працівником поліції прийняти постанову на місці вчинення правопорушення.

Позивачем не представлено належних доказів в обґрунтування обмеження реалізації ним прав, закріплених статтею 268 КУпАП.

Напроти, із переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, протягом всього часу спілкування він розумів мову інспектора поліції, ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівник поліції не взяв їх до уваги, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та суб'єктивне рішення відповідача, як посадової особи, що приймає рішення у справі. При цьому будь-яких клопотань щодо представлення додаткових доказів, необхідності допиту свідків або представлення часу для прибуття адвоката позивач не заявляв, що зафіксовано на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського. Отже будь-яких порушень, про які в позові та апеляційній скарзі вказує ОСОБА_3, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

При цьому згідно частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором не повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Подібні зміни до статті 33 КУпАП внесені згідно із Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

Отже, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що інспектором поліції за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення обґрунтовано накладено єдиний розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., що відповідає санкції ч.1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись ст.195, ст. 197 ч.1 п.2, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року у справі № 264/1932/17 - залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24 травня 2017 року у справі № 264/1932/17- залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: А.В.Гайдар

Судді: Л.А.Василенко

Р.Ф.Ханова