Справа № 186/526/17(2-а/0186/26/17)
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2017 рокусправа № 186/526/17(2-а/0186/26/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Божко Л.А.

суддів: Лукманової О.М. Кругового О.О.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивач звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Першотравенську Дніпропетровської області в якому просив суд визнати неправомірними дії Першотравенського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, щодо відмови в поновленні позивачу виплати пенсії, як особі, яка постійно проживає на території Сполучених Штатів Америки; зобов'язати Першотравенське об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області поновити позивачу виплату пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення з заявою про поновлення виплати пенсії, тобто з 20 березня 2017 року, у розмірах відповідно до чинного законодавства.

Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 р. адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне з'ясування судом обставин справи, просив постанову суду скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, позивач з 23 серпня 2016 року перебуває на обліку Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Першотравенську Дніпропетровської області.

Згідно заяв ОСОБА_1 від 22 червня 2016 року та 23 серпня 2016 року останній просив Першотравенське об'єднане управління Пенсійного фонду України в місті Першотравенську Дніпропетровської області зупинити виплату пенсії з 01 вересня 2016 року у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки та просив відповідача виплатити наперед пенсію за 6 місяців у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки. Також завідувач Першотравенського МС ГУДМС України в Дніпропетровській області просив зняти з пенсійного обліку позивача у зв'язку з отриманням дозволу для виїзду за кордон на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки лист №1238/921 від 18 серпня 2016 року.

Згідно паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 02 серпня 2016 року виданого на ім'я ОСОБА_1 встановлено, що він постійно проживає в Сполучених Штатах Америки.

В березні 2017 року позивач звернувся до Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Першотравенську Дніпропетровської області з заявою про поновлення виплати пенсії.

Листом від 03 квітня 2017 року за № С-18, відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії, з посиланням на те, що виплата пенсії припиняється на весь час проживання позивача за кордоном.

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.92 Закону України Про пенсійне забезпечення, який регулював правовідносини на момент виїзду позивача за кордон, громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються. Пенсії, призначені в Україні до виїзду на постійне проживання за кордон, виплачуються за 6 місяців наперед перед від'їздом за кордон. За час перебування цих громадян за кордоном виплачувались тільки пенсії, призначені внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання.

З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 якого, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 51 вказаного Закону, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N25-рп/2009 визнано неконституційними положення п.2 ст. 49 та друге речення ст. 51 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно Рішення №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато роківв своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Отже, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу управління ПФУ має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України у справі №21-180а15 від 12.05.2015 року, та у справі №608/1189/14-а від 06.10.2015 року.

Перерахунок пенсій із заробітної плати, отриманої після призначення пенсії чи попереднього перерахунку та збільшеного страхового стажу регулюється статтею 42 Закону України Про загальнообовязкове пенсійне страхування № 1058 від 9 липня 2003 року, частина 4 якої передбачає, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через 2 роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсій. Перерахунок пенсій здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону.

За приписами ст. 44 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», перерахунок та поновлення виплати пенсії здійснюється на підставі особисто поданої пенсіонером заяви, також, заяву про перерахунок та поновлення виплати пенсії може бути подано пенсіонером через свого повноважного представника.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, та з огляду на дату припинення виплати пенсії позивачам, а саме 01.09.2016 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог позивача про перерахунок та поновлення виплати пенсії .

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог позивача, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, що свідчить про відсутність підстав для зміни або скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області- залишити без задоволення.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 червня 2017 р.- без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня викладення повного тексту згідно ст.ст. 211-212 КАС України.

Головуючий: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: О.О. Круговий