Справа № 826/25018/15
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: публічне акціонерне товариство «Дельта банк» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2), третя особа: публічне акціонерне товариство «Дельта банк» про визнання протиправним рішення відповідача 1 щодо визнання нікчемним договору № 015-28520-130215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 13 лютого 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та АТ «Дельта Банк» та операції з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку; зобов'язання відповідача 1 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок позивача, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за договором № 015-28520-130215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США від 13 лютого 2015 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 02 червня 2016 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник відповідача 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2016 року та постановити нову про відмову у задоволенні позову. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Як убачається з матеріалів справи, 13.02.2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США № 015-28520-130215, предметом якого є залучення на вкладний (депозитний) рахунок грошових коштів в сумі 7 000 доларів США на строк до 15.03.2015 року.

Відповідно до меморіального ордеру № 11704545 від 13.02.2015 року кошти в сумі 7 000 доларів США надійшли на рахунок позивача шляхом перерахування з банківського рахунку ОСОБА_4, відкритого в ПАТ «Дельта Банк».

Згідно постанови правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02 березня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

16.10.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про включення його до Переліку та Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На час звернення позивача до суду відповіді на його заяву не надійшло.

Проте, суд звертає увагу на те, що як убачається з матеріалів справи, відповідач 1 своїм наказом № 813 від 16.09.2015 року щодо заходів пов'язаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями застосував наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту) згідно Додатку 1, в тому числі і відносно договору банківського вкладу (депозиту) у доларах США № 015-28520-130215.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 вказаного закону, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09 серпня 2012 року передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як зазначено в ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Ч. 3 ст. 38 зазначеного закону визначено підстави, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

З матеріалів справи убачається, що кошти на банківський вкладний (депозитний) рахунок позивача надійшли з банківського рахунку іншої особи - ОСОБА_4 в період дії постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», що на думку відповідача свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання коштів.

Відповідно до п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Дельта Банк» затверджених рішенням ради директорів АТ «Дельта Банк» протокол № 14 від 20.03.2013 року зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладників від третьої особи не допускається.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, яка спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст. 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що такі Правила не є нормою закону в розмінні ст. 215 Цивільного кодексу України, отже посилання відповідача на згадувані положення є необґрунтованими. Відповідачем не надано суду доказів ознайомлення позивача з вказаними Правилами, а тому суд вважає, що укладання позивачем з АТ «Дельта Банк» додаткової угоди не є порушенням ним норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, ОСОБА_4, який перерахував кошти на рахунок позивача, мав право вільно розпоряджатися коштами, які є його власністю. Відповідачем не надано доказів, що дії останнього щодо перерахунку коштів з власного банківського рахунку на рахунок іншої фізичної особи суперечить закону. Отже, доводи відповідача, щодо нікчемності договору банківського вкладу з мотивів перерахування коштів на рахунок позивача іншою фізичною особою, не ґрунтуються на нормах законодавства.

Крім того, заперечуючи проти позовних вимог відповідач 1 вказував про нікчемність договору банківського вкладу, оскільки кошти на банківський вкладний (депозитний) рахунок надійшли з банківського рахунку іншої особи відкритого в АТ «Дельта Банк» в період дії постанови Національного банку України № 692/БТ від 30.10.2014 року «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», що на думку відповідача 1 свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання коштів, що перевищують суми гарантованого відшкодування.

Судом встановлено, що даною постановою було зупинено, зокрема, операції щодо відкриття поточних рахунків фізичним особам та зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, які переказуються з рахунків, відкритих в ПАТ «Дельта Банк».

Частиною 6 статті 67 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено право Національного банку України запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку та призначення куратора банку. Особливий режим контролю є додатковим інструментом банківського нагляду, що використовується, як правило, одночасно із заходами впливу, встановленими статтею 73 цього Закону.

Під час здійснення особливого режиму контролю за діяльністю банку, Національний банк України має право заборонити банку використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки та/або вимагати від банку проведення розрахунків виключно через консолідований кореспондентський рахунок.

Статтею 75 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено обов'язок Національного банку України прийняти рішення про віднесення банку до категорії проблемних відповідно критеріїв, визначених в ньому.

Рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскільки рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею, то позивач не міг знати про віднесення Банку до категорії проблемних, а тому зазначені обґрунтування є безпідставними.

Також, відповідачем не надано доказів наявності інших підстав визначених ч. 3 ст. 38 Закону внаслідок яких правочин позивача з АТ «Дельта Банк» є нікчемним.

Враховуючи, що доводи відповідача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 015-28520-130215 від 13.02.2015 року не знайшли свого підтвердження під час вирішення справи, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наказ № 813 від 16.09.2015 року в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 015-28520-130215 від 13.02.2015 року є безпідставним та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, протиправність наказу № 813 від 16.09.2015 року в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) № 015-28520-130215 від 13.02.2015 року є підставою для зобов'язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору банківського вкладу (депозиту) № 015-28520-130215 від 13.02.2015 року за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та, як наслідок на наявність підстав для задоволення позову у вказаній частині.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.