Справа № 339/206/17
Суддя: Головенко О.С.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 339/206/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання - Бойко Н.З.

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Хоми Миколи Олеговича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову від 10.06.2017 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 425грн. та закрити провадження.

Вимоги обгрунтовує тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки ніяких порушень правил дорожнього руху вона не вчиняла. 10.06.2017 року в м.Стрий вона керувала автомобілем BMW Х 5 д.н. НОМЕР_1 та рухаючись в сторону м.Болехів на середині моста позаду неї виїхав патрульний автомобіль поліції, який включив червоне світло, тому вона змушена була зупинитися. З автомобіля вийшов відповідач та запропонував показати посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль. На запитання про причину зупинки відповідач вказав, що вона порушила правила. Вона надала вказані документи, пояснивши, що порушення жодного не вчиняла, після чого їй повернули документи. Постанову їй не вручили, про її існування вона дізналася 21.06.2017 року, отримавши копію в поштовому конверті, тому просить поновити їй строк звернення до суду. Вважає, що відповідач, склавши постанову, грубо порушив її права, перебачені ст. 245,280 КУпАП і не надав жодних доказів на підтвердження її винуватості.

Ухвалою суду від 26.07.2017 року закрито провадження в частині позовних вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вказаний позов з підстав, викладених у позовній заяві та пояснила, що 10 червня 2017 року в м.Стрий вона керувала автомобілем BMW Х 5 д.н. НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_3 В, який рухався на іншому автомобілі позаду неї. На середині моста в напрямку до м.Болехова позаду неї виїхав патрульний автомобіль поліції, який включив червоне світло посередині моста, тому вона змушена була зупинитися, проїхавши міст. З автомобіля вийшов відповідач та запропонував показати посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль та вказав на те, що вона на дорозі з двома смугами рухалася по крайній лівій смузі при вільній крайній правій. Вона надала документи та вказала, що жодних порушень не вчиняла. В цей час до неї підійшов інший працівник поліції, якого вона впізнала, оскільки написала скаргу щодо його дій з приводу вимагання у неї грошей. Так, вказаний конфлікт виник ще 29 травня 2017 року коли вона їхала на автомобіля марки "SUZUКІ" і була зупинена вказаним працівником поліції . Тому вважає, працівники поліції впізнали її (оскільки були в неї вдома з приводу поданої скарги) і таким чином намагалися їй "відомстити". За цей час відповідач перебував в службовій машині з її документами та щось записував. Вона перебувала у автомобілі, яким керувала і нікуди не виходила. Через деякий час відповідач прийшов з її документами та сказав підписати документ. Коли вона поросила ознайомити її із змістом документу, який мала би підписати, то відповідач кинув їй посвідчення водія та технічний паспорт, так і не вручивши вказанову постанову. 14 червня 2017 року вона звернулася із скаргою до поліції щодо неправомірних дій відповідача і 21.06.2017 року отримала лист, в якому містилася вказана постанова.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно вимог ч.4 ст.128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що справу слід слухати у відсутності суб'єкта владних повноважень, що відповідатиме вимогам ч.4 ст.128 КАС України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідка, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши наявні докази у справі та надавши їм оцінку, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6, 7 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Як зазначено в ст. 23 вказаного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 10.06.2017 відповідач виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП, яку позивач оскаржила.

Зі змісту постанови вбачається, що 10.06.2017 року о 05 год.40 хв в м.Стрий по вул.Болехівській ОСОБА_1, керуючи автомобілем BMW Х 5 д.н. НОМЕР_1, на автодорозі з двома смугами в одному напрямку, рухалася по крайній лівій смузі при вільній крайній правій смузі для руху, чим порушила п.11.5 ПДР України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до положення п.11.5 Правил дорожнього руху України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Як зазначено в ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції - ч.2 ст. 258 КУпАП.

Згідно ч.3 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

Відповідно до частин другої та третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При вирішенні даного спору суд враховує приписи частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України щодо здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, частинами 4 та 5 зазначеної статті на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; зобов'язує суд запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до приписів статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 11.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач, заперечуючи факту здійснення нею правопорушення, посилається на те, що вона вказаних Правил не порушувала ( при цьому покладається на показання свідка ОСОБА_3) та на відсутність доказів вчинення нею правопорушення.

Так, свідок ОСОБА_3 підтвердив, що в той самий день він рухався з сторони м.Львова на власному автомобілі позаду автомобіля позивача і був очевидцем всіх подій . В м.Стрий на мості він їхав по тій самій смузі, що і позивач, оскільки рухався позаду неї і теж був зупинений відповідачем. Однак, до нього ніяких претензій не було і постанова не виносилась. Оскільки позивач ніяких правил не порушувала, як і він, то на його думку, претензії до позивача були тільки через те, що вона мала попередньо конфлікт з одним із поліцейських, які їх обох зупинили і якого вона впізнала.

З метою з"ясування обставин справи суд згідно ухвали від 23.06.2017 року пропонував суб`єкту оскарження надати заперечення проти позову та надати всі докази на підставі яких у визначеному законом порядку ним встановлено наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (а.с.10). вказану ухвалу відповідач отримав27.06.2017року (а.с.14).

Суд вважає, що відповідач як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак таких доказів відповідачем до матеріалів справи не долучено.

Разом з тим, відповідачем всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України наявність порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, в судове засідання представник відповідача не з'явився, хоч викликався чотири рази (а.с.14,15, 20,23); заперечень на позов не надав, докази, які витребувані судом та на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи надано не було.

Отже, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В судовому засіданні не здобуто доказів скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таких доказів не надано суб'єктом владних повноважень на вимогу суду , чий акт індивідуальної дії оскаржується.

Отже, твердження позивача щодо відсутності в його діях порушення п.11.5 ПДР відповідачем не спростовано, жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП суду не представлено.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частина друга статті 99 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, яка розглядається в порядку ст. 171-2 КАС України.

З пояснень позивача та свідка вбачається, що зміст оскаржуваної постанови позивачу не було оголошено, не роз"яснено їй права і обов"язки, передбачені ст. 268 КУпАП, самої постанови не вручено на момент розгляду справи.

З оскаржуваної постанови вбачається, що на ній відсутній підпис особи щодо якої вона винесена, і така постанова направлялася позивачу листом тільки 16.06.2017року, про що свідчить поштовий штемпель ( а.с.7).

Вказану постанову позивач отримала 21.06.2017 року, внаслідок чого була позбавлена можливості оскаржити її у встановлений законом строк (а.с.7).

А тому клопотання про поновлення строку звернення до суду є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським сектору реагування патрульної поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Хомою М.О. серії БР №400762 від 10.06.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню.

На підставі викладеного ст.19 Конституції України, ст. 254, 256, 283, 288, 293 КУпАП, керуючись ст.2,6,11,158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк звернення до суду.

Позов задоволити.

Скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Стрийського відділення поліції ГУНП у Львівській області Хоми М.О. серії БР №400762 від 10.06.2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу розміром 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд протягом десяти днів з дня її отримання. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАСУ апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Головенко О.С.

Постанова в повному обсязі виготовлена 26 липня 2017року