Справа № 756/2456/17
Суддя: Яценко Н. О.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

26.07.2017 Справа № 756/2456/17
Унікальний №756/2456/17
Провадження №2-а/756/169/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» липня 2017 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Яценко Н.О., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорія), безпосереднім учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним посвідченням. Позивач є інвалідом 2 групи, причина інвалідності захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

На звернення позивача до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням надати статус учасника війни на підставі діючого законодавства України, ОСОБА_1 отримав відмову з посиланням на те, що відсутнє документальне підтвердження залучення його особисто до формування цивільної оборони згідно з наказом чи розпорядженням, а тому за таких обставин відсутні підстави для встановлення статусу інваліда війни.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушує його законні права щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі посвідчення. Вважає, що видана йому довідка від 29 квітня 1986 року про працю по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є достатнім підтвердженням його участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань цивільної оборони, що в повній мірі відповідає змісту п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому він має право на встановлення статусу інваліда війни та отримання «Посвідчення інваліда війни».

Враховуючи викладене ОСОБА_1 заявив вимогу про визнання дії Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови йому у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення протиправними. Просив зобов'язати встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що проти даного позову заперечує, також просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи відсутністю документального підтвердження залучення особи до формувань цивільної оборони.

Представник третьої особи Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації надав до суду письмові пояснення, в яких підтверджував наведені позивачем обставини та підтримав позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що 31 січня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про прирівняння його до учасника війни, оскільки він має другу групу інвалідності у зв'язку з тим, що брав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС з 25.04.1986 по 26.04.1986.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності тощо.

Листом від 02.02.2017 року № 01-34-1403 відповідач повідомив позивача, що на підставі поданих документів встановити йому статус учасника війни відповідно до ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не вбачається за можливе.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 28.01.2003 року Державною адміністрацією м. Києва, вкладкою до посвідчення НОМЕР_2 підтверджується статус позивача як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_1 відповідно до довідки № 511456 є непрацездатним, 2 група інвалідності безстроково, причина інвалідності - профзахворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, а саме Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року №01, від 30.04.1986 року №и02, від 04.05.1986 року № 16, від 19.05.1986 року № 52 та ін.) цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років, за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС вважаються громадини, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 рр, незалежно від кількості робочих днів, а у 1988- 1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Відповідно до довідки, виданої Міністерством атомної енергетики і промисловості Науково-виробниче об'єднання «Прип'ять» № 125 від 29 квітня 1986 року, позивач працював по ліквідації наслідків аварій на ЧАЕС в зоні відчуження на промисловій площадці Чорнобильської АЕС з 26.04.1986 року включаючи час в момент видачі довідки.

Таким чином, з наведених документів вбачається, що позивач займався виконанням заходів Цивільної оборони по локалізації джерела радіоактивного забруднення, а отже був залучений до складу формувань ЦО.

Згідно з п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302, посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не надано документальне підтвердження перебування у складі цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС суд вважає необґрунтованим.

Відповідно до п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є особою, залученою до складу формувань цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, він має право на присвоєння статусу інваліда війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу відповідного посвідчення на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії. Зазначене окрім вищенаведеного також підтверджується аварійним маршрутним листом №10-2298 від 29.04.1986 та профмаршрутом №1061 за період з 30.05.1984 по 24.08.1988.

Заперечуючи проти позову з тих підстав, що ОСОБА_1 не надав документального підтвердження залучення до складу формувань цивільної оборони ЧАЕС, відповідач не надав доказів на підтвердження відсутності формувань цивільної оборони на ЧАЕС 26-29.04.1986 року та не спростував залучення до них позивача-ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, дії відповідача щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни протиправними.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, ст. ст. 94, 158-161, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни протиправними.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Н.О. Яценко