Справа № 826/14743/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

28 липня 2017 року №826/14743/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп»
доДержавної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якій просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.06.2015 № та від 26.06.2015 №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно, на підставі хибних висновків акта перевірки від 16.06.2015 №3474/26-52-22-04-13/37676228, прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.06.2015 № та від 26.06.2015 №.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків акта перевірки від 16.06.2015 №3474/26-52-22-04-13/37676228 та відповідно, податкових повідомлень-рішень від 26.06.2015 № та від 26.06.2015 №.

Адміністративну справу №826/14743/15 розглянуто в письмовому провадженні на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам із товариством з обмеженою відповідальністю «Брон Плюс».

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп»:

- пункту 44.1 статті 44, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток у розмірі 106970,00 грн.;

- пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 181 224,00 грн.

За наслідками перевірки Державною податковою інспекцією у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 16.06.2015 №3474/26-52-22-04-13/37676228 та прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 26.06.2015 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 226530,00 грн., у тому числі 181224,00 грн. - основний платіж, 45306,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- від 26.06.2015 №, яким позивачеві визначено грошове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 133 712,50 грн., у тому числі 106 970,00 грн. - основний платіж, 26742,50 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп» не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 26.06.2015 № та від 26.06.2015 №, звернулось до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов'язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу валових витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це контролюючому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом із поданням розрахунку податкових зобов'язань за звітний податковий період. Платник податків зобов'язаний відновити втрачені, знищені або зіпсовані документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить зазначені документи в наступних податкових періодах, підтверджені витрати включаються до витрат за податковий період, на який припадає таке поновлення.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 180 календарних днів з дати складення податкової накладної; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку; для банківських установ при одержанні ними права власності на заставне майно.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається з акта перевірки Державної податкової інспекції у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.06.2015 №3474/26-52-22-04-13/37676228 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп» та товариством з обмеженою відповідальністю «Брон Плюс» за типовими договорами від 01.12.2014 №БП/НСГ-011214-6, від 20.11.2014 №БП/НСГ-201114-1, від 01.12.2014 №БП/НСГ-011214-1, від 01.01.2015 №БП/НСГ-010115, від 29.11.2014 №БП/НСГ-291114-1, від 21.11.2014 №БП/НСГ-211114-4, від 21.11.2014 №БП/НСГ-211114-3, від 20.11.2014 №БП/НСГ-201114-2, від 16.11.2014 №БП/НСГ-161114-1, від 15.10.2014 №БП/НСГ-151014-1, від 10.11.2014 №БП/НСГ-101114-1, від 10.10.2014 №БП/НСГ-101014-3, від 10.10.2014 №БП/НСГ-101014-2, від 10.10.2014 №БП/НСГ-101014-1, від 01.11.2014 №БП/НСГ-011114-5, від 01.11.2014 №БП/НСГ-011114-2, від 01.11.2014 №БП/НСГ-011114-1, від 15.12.2014 №БП/НСГ-151214-3, від 02.12.2014 №БП/НСГ-020214-3.

Державна податкова інспекція у Деснянському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві як на підставу спростування реальності господарських операцій, здійснених між товариством з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп» та товариством з обмеженою відповідальністю «Брон Плюс» посилається на те, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні від 10.04.2014 №0000259. Також вказано на протокол допиту свідка від 23.04.2015 ОСОБА_1, в якому останній зазначив, що йому не було відомо про те, що товариство з обмеженою відповідальністю «Брон Плюс» було зареєстроване на нього, господарською діяльністю товариства не займається.

З матеріалів справи вбачається, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Брон Плюс» (виконавець) укладено типові договори від 01.12.2014 №БП/НСГ-011214-6, від 20.11.2014 №БП/НСГ-201114-1, від 01.12.2014 №БП/НСГ-011214-1, від 01.01.2015 №БП/НСГ-010115, від 29.11.2014 №БП/НСГ-291114-1, від 21.11.2014 №БП/НСГ-211114-4, від 21.11.2014 №БП/НСГ-211114-3, від 20.11.2014 №БП/НСГ-201114-2, від 16.11.2014 №БП/НСГ-161114-1, від 15.10.2014 №БП/НСГ-151014-1, від 10.11.2014 №БП/НСГ-101114-1, від 10.10.2014 №БП/НСГ-101014-3, від 10.10.2014 №БП/НСГ-101014-2, від 10.10.2014 №БП/НСГ-101014-1, від 01.11.2014 №БП/НСГ-011114-5, від 01.11.2014 №БП/НСГ-011114-2, від 01.11.2014 №БП/НСГ-011114-1, від 15.12.2014 №БП/НСГ-151214-3, від 02.12.2014 №БП/НСГ-020214-3, відповідно до яких замовник замовляє, а виконавець зобов'язується надати послуги, які конкретизовані в кожному договорі, наприклад, розробка банерів, написання контенту, консультаційні послуги, розробка контент-стратегій, модерування груп, формування оголошень в мережі Інтернет, забезпечення організації і проведення конкурсу, анонсування конкурсу, редагування, переклад та коректування інформаційних текстів, тощо.

На підтвердження виконання умов договорів, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії договорів від 01.12.2014 №БП/НСГ-011214-6, від 20.11.2014 №БП/НСГ-201114-1, від 01.12.2014 №БП/НСГ-011214-1, від 01.01.2015 №БП/НСГ-010115, від 29.11.2014 №БП/НСГ-291114-1, від 21.11.2014 №БП/НСГ-211114-4, від 21.11.2014 №БП/НСГ-211114-3, від 20.11.2014 №БП/НСГ-201114-2, від 16.11.2014 №БП/НСГ-161114-1, від 15.10.2014 №БП/НСГ-151014-1, від 10.11.2014 №БП/НСГ-101114-1, від 10.10.2014 №БП/НСГ-101014-3, від 10.10.2014 №БП/НСГ-101014-2, від 10.10.2014 №БП/НСГ-101014-1, від 01.11.2014 №БП/НСГ-011114-5, від 01.11.2014 №БП/НСГ-011114-2, від 01.11.2014 №БП/НСГ-011114-1, від 15.12.2014 №БП/НСГ-151214-3, від 02.12.2014 №БП/НСГ-020214-3, актів надання послуг, розшифровок виконаних робіт по актам здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунків на оплату, податкових накладних, акта звірки взаєморозрахунків, звітів виконаних робіт.

Разом з тим, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 03.03.2016 Солом'янським районним судом міста Києва винесено вирок у справі №760/1843/16-к (кримінальне провадження №1-кп/760/395/16) по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 205-1 Кримінального кодексу України, дата набрання законної сили - 04.04.2016.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду України, що викладена в його постановах від 01.12.2015 по справі №826/15036/14, від 12.01.2016 №21-3706а15, від 26.01.2016 №21-4781а15.

Так, під час судового розгляду справи позивачем не наведено суду економічної доцільності укладених із товариством з обмеженою відповідальністю «Брон Плюс» договорів, доказів наявності у контрагента позивача трудових та виробничих можливостей на виконання того обсягу різноманітних послуг, які передбачені названими вище договорами.

Також, позивачем не наведено суду доказів неможливості виконання відповідних робіт власними засобами, враховуючи, що згідно кодів КВЕД відповідні послуги відносяться до основної діяльності саме товариства з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп», а тому надані позивачем в якості доказів проекти підтримки сайту не приймаються судом, оскільки не відповідають критерію належного доказу.

Відтак, надані позивачем первинні документи не відображають реального руху господарських операцій, на підставі яких ним сформовані дані свого податкового обліку.

Таким чином, суд погоджується з висновками контролюючого органу про заниження товариством з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп» податку на додану вартість та податку на прибуток, та відповідно вважає їх обґрунтованими та правомірними.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно із приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 487,20 грн., з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі у розмірі 4384,80 грн. (4872,00 грн. - 487,20 грн.).

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволені позову.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю «Нью стретеджис груп» () на користь Державного бюджету України (розрахунковий рахунок ГУ ДКСУ в місті Києві №4007, МФО 820019, код отримувача 38004897) судовий збір у розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.