Справа № 803/809/17
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без розгляду

25 липня 2017 року Справа № 803/809/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання Хомяк М. І.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Хабарової А. В.,

представника відповідача Туревича А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації за неотримане речове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач, Військова частина НОМЕР_1 )про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати в день виключення зі списків особового складу частини компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, зобов`язання надати довідку про вартість речового майна та провести розрахунок неотриманого речового майна, стягнення компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просив позовну заяву залишити без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем шестимісячного строку на звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України.

У судовому засіданні позивач та його представник заперечили щодо залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на те, що позивач з часу звільнення з військової служби перебував на лікуванні та проходив МСЕК.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана з пропуском строку звернення до суду, а тому підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Крім того, встановлення таких строків дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, спонукає до своєчасного вчинення ними процесуальних дій, передбачених КАС України, не зловживаючи ними.

Згідно із частиною другою статті 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що предметом даного спору є виплата грошової компенсації за неотримане речове майно, що мала б виплачуватись позивачу при звільненні.

Згідно пункту 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України постановою від 16.03.2016 року №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до абзацу третього пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2016 року позивач подав рапорт командирові Військової частині НОМЕР_1 , в якому просив виключити його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 19.12.2016 року (а.с. 27).

Наказом командира Військової частині НОМЕР_1 від 19.12.2016 року № 285, прапорщика ОСОБА_1 , начальника варти відділення начальників варт стрілецької зброї, звільненого відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 28.11.2016 року № 71 о/с у запас за станом здоров`я, виключено 19.12.2016 року зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 9).

З урахуванням викладеного, при вирішенні питання про початок перебігу строку звернення до суду із даним позовом враховано, що наказом командира Військової частині НОМЕР_1 від 19.12.2016 року № 285 позивач виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, при цьому, як стверджує сам позивач, грошова компенсація за неотримане речове майно йому виплачена не була. Відтак, початок перебігу шестимісячного строку звернення до суду у вказаних відносинах розпочався 20.12.2016 року (наступний день після виключення його зі списків особового складу військової частини, оскільки 19.12.2016 року позивачу стало відомо про проведений обсяг розрахунків у зв`язку із припиненням військової служби) і закінчився 20.06.2017 року.

Водночас позивач з даним адміністративним позовом звернувся лише 03.07.2017 року, що вбачається із відбитку штемпеля поштового відділення № 10 м. Луцька на конверті, у якому надійшов позов, тобто після закінчення шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом, встановленого частиною другою статті 99 КАС України.

У позовній заяві та у судовому засіданні позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, мотивуючи тим, що після звільнення з військової служби перебував на лікуванні та проходив МСЕК, що перешкоджало йому звернутися до суду з цим позовом. На підтвердження цього надав виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 12.12.2016 року № 1189 (позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 24.11.2016 року по 12.12.2016 року), від 23.12.2016 року № 5253 (позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 13.12.2016 року по 23.12.2016 року), від 13.03.2017 року (позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 15.02.2017 року по 24.02.2017 року), від 25.05.2017 року № 2138 (позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 15.05.2017 року по 25.05.2017 року), від 30.06.2017 року № 589 (позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 20.06.2017 року по 30.06.2017 року) (а.с. 11-14, 28).

Однак суд не бере до уваги виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 12.12.2016 року № 1189 (а.с. 11), яка підтверджує факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в період з 24.11.2016 року по 12.12.2016 року, оскільки позивача виключено зі списків особового складу військової частини 19.12.2016 року.

При цьому, з інших довідок слідує, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах в період з 13.12.2016 року по 23.12.2016 року, з 15.02.2017 року по 24.02.2017 року, з 15.05.2017 року по 25.05.2017 року та з 20.06.2017 року по 30.06.2017 року, тобто, 4 календарних дні у грудні 2016 року (період з 13.12.2016 року по 19.12.2016 року не включається), 10 календарних дні у лютому 2017 року, 11 календарних дні у травні 2017 року, та 11 календарних дні у червні 2017 року, разом всього 36 календарних дні.

Таким чином, оскільки позивач в період з грудня 2016 року по червень 2017 року перебував на лікуванні не безперервно (зокрема, відсутні докази того, що позивач перебував на лікуванні з 24.12.2016 року по14.02.2017 року, з 25.02.2017 року по 14.05.2017 року, з 26.05.2017 року по 19.06.2017 року) відтак, перериваючи лікування позивач мав об`єктивну можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення позивача від 26.04.2017 року до Військової частині НОМЕР_1 для вирішення порушеного питання не перериває та не зупиняє строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України.

Відповідно до статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Пунктом 9 частини першої статті 155 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи те, що про невиплату грошової компенсації за неотримане речове майно позивач дізнався 19.12.2016 року, водночас останній звернувся до суду лише 03.07.2017 року за захистом своїх прав, та те, що на підставі матеріалів справи не знайдено підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом поважними, тому суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації за неотримане речове майно підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропущенням строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 99 КАС України.

Керуючись пунктом 9 частини першої статті 155, частиною третьою статті 160, статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації за неотримане речове майно залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, повний текст якої складено 31 липня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко