Справа № 813/6229/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2017 р. м. Київ К/800/17894/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Єрьоміна А.В., Кравцова О.В.,

секретарі судового засідання: Гуловій О.І.,

за участю представників відповідачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича, про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 9 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2016 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_3. звернулася до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в публічному акціонерному товаристві «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. (далі відповідно - Уповноважена особа Фонду (відповідач 1); ПАТ «Банк «Київська Русь», Банк), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, відповідач 2), в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо невключення її до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за договорами № 21 від 11 лютого 2015 року, № 9821-00 від 19 березня 2015 року, №від 21 квітня 2014 року, № М005908 від 6 лютого 2008 року;

зобов'язати Уповноважену особу Фонду включити позивача за договорами № 21 від 11 лютого 2015 року, № 9821-00 від 19 березня 2015 року, №UK015713 від 21 квітня 2014 року, № М005908 від 6 лютого 2008 року до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду;

зобов'язати Фонд включити позивача за договорами № 21 від 11 лютого 2015 року, № 9821-00 від 19 березня 2015 року, №UK015713 від 21 квітня 2014 року, № М005908 від 6 лютого 2008 року до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за наявності у позивачки чотирьох договорів з ПАТ «Банк «Київська Русь», на яких обліковуються кошти, Уповноважена особа Фонду, всупереч вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та неодноразові звернення позивачки, не включив її в перелік вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду. Це своєю чергою призвело до того, що й Фонд не включив її в загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Внаслідок такої бездіяльності відповідачів позивачка не може отримати своєї гарантованої суми вкладу, у зв'язку з чим звернулася з цим позовом до суду.

Львівський окружний адміністративний суд постановою від 9 березня 2016 року позов задовольнив повністю.

Визнав протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду щодо не включення ОСОБА_3. за договорами № 21 від 11 лютого 2015 року, № 9821-00 від 19 березня 2015 року, №UK015713 від 21 квітня 2014 року, № М005908 від 6 лютого 2008 року до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язав Уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_3. за договорами № 21 від 11 лютого 2015 року, № 9821-00 від 19 березня 2015 року, №UK015713 від 21 квітня 2014 року, № М005908 від 6 лютого 2008 року до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов'язав Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_3., за договорами № 21 від 11 лютого 2015 року, № 9821-00 від 19 березня 2015 року, №від 21 квітня 2014 року, № М005908 від 6 лютого 2008 року до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 травня 2016 року залишив без змін постанову суду першої інстанції.

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У справі встановлено, що ОСОБА_3. уклала з ПАТ «Банк «Київська Русь» чотири договори: № М005908 від 6 лютого 2008 року, №UK015713 від 21 квітня 2010 року (для пенсіонерів), № 21 від 11 лютого 2015 року («Весняний пролісок 2015»), № 9821-00 від 19 березня 2015 року (банківського рахунку в національній валюті).

За постановою Правління Національного банку України № 190 від 19 березня 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі цієї постанови виконавча дирекцією Фонду прийняла рішення № 61 від 19 березня 2015 року про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено строком на 3 місяці: з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно.

За рішенням виконавчої дирекції Фонду № 116 від 15 червня 2015 року тимчасову адміністрацію у ПАТ «Банк «Київська Русь» продовжено до 19 липня 2015 року включно та продовжено повноваження Уповноваженої особи Фонду.

16 липня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь». За рішенням виконавчої дирекції Фонду № 138 від 17 липня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

Оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку, призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» опубліковано в газеті «Голос України» від 23 липня 2015 року № 131. Водночас на веб-сторінці Фонду розміщено інформацію про те, що з 24 липня 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» починає виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився 31 березня 2015 року включно, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

2 липня 2015 року позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду із заявою, в якій зазначила про те, що з 2010 року є клієнтом банку і на усіх рахунках, відкритих в цьому банку, у неї є кошти. Однак, її не включено до списку осіб, які мають право на гарантовану суму відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, у зв'язку з чим просить включити її до цього списку.

7 липня 2015 року позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду із заявою про задоволення вимог кредитора, у якій просила визнати її кредитором ПАТ «Банк «Київська Русь» та включити до Реєстру вимог кредиторів за договорами банківського вкладу: №21 від 11 лютого 2015 року на суму 7502,22 грн.; №98-21-00 від 19 березня 2015 року на суму 30400,00 грн.; №UK015713 від 21 квітня 2010 року на суму 5576,64 грн.; № М005908 від 6 жовтня 2008 року на суму 568,78 грн.

26 серпня 2015 року позивач знову звернулася до Уповноваженої особи Фонду з вимогою включити її за зазначеними вище договорами до реєстру осіб на видачу вкладів фізичних осіб через Фонд та надати письмову відповідь про причину не включення.

Крім того, позивач 3 вересня 2015 року звернулася до Директора-розпорядника Фонду із заявою про включення до реєстру на видачу вкладів через Фонд, у якій повідомила, що тричі зверталася до Уповноваженого, однак відповідей не отримала.

14 вересня 2015 року начальник Управління документального забезпечення банку надав відповідь на заяву позивача (без вказівки на дату заяви) про відсутність законних підстав для включення вимог ОСОБА_3. до реєстру вимог кредиторів, оскільки визначений законодавством строк для виставлення кредиторських вимог тривав з 23 липня 2015 року по 25 серпня 2015 року, після публікації відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку в газеті «Голос України» від 23 липня 2015 року № 131(6135).

15 жовтня 2015 року Фонд надав відповідь на лист ОСОБА_3. стосовно отримання відшкодування за вкладом у ПАТ «Банк «Київська Русь», у якому повідомив, що у переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, переданого до Фонду Уповноваженою особою Фонду, відсутня інформація про вклади ОСОБА_3 Також відзначено, що саме Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Позивач вважає, що така бездіяльність відповідачів порушує її охоронювані законом права та інтереси, у зв'язку з чим звернулася до суду.

У справі встановлено, що після подання позову позивачка отримала від Уповноваженої особи Фонду два повідомлення від 16 січня 2016 року про нікчемність правочинів (з підстав, встановлених пунктами 2 і 7 частини третьої статті 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) та статті 228 Цивільного кодексу України), а саме: 1) правочину Банку щодо виконання платіжного доручення № 214 від 19 березня 2015 року, яке надане ТОВ «Олімпік ЛТД» з перерахування грошових коштів з поточного рахунку НОМЕР_2, відкритий у ПАТ «Банк «Київська Русь» у розмірі 25200,00 грн. на користь ОСОБА_3. (інд.н. НОМЕР_1) на рахунок № НОМЕР_3, що відкритий у ПАТ «Банк «Київська Русь» з призначенням платежу «Позика на зворотній основі згідно з договором від 19.03.2015 року», а також договору банківського рахунку №9821-00 від 19 березня 2015 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3. (повідомлення від 16 січня 2016 року № 251/16); 2) правочину Банку щодо виконання платіжного доручення № 26 від 19 березня 2015 року, яке надане ТОВ «Біогумос» з перерахування грошових коштів з поточного рахунку НОМЕР_4, відкритий у ПАТ «Банк «Київська Русь» у розмірі 5200,00 грн. на користь ОСОБА_3. (інд.номер НОМЕР_1) на рахунок НОМЕР_5, що відкритий у ПАТ «Банк «Київська Русь» з призначенням платежу «Позика на зворотній основі згідно з договором від 19.03.2015 року» та договору банківського рахунку № 9821-00 від 19 березня 2015 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3. (повідомлення від 16 січня 2016 року № 253/16).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що оскільки позивач є вкладником ПАТ «Банк «Київська Русь», то відповідно до частини другої статті 27 Закону № 4452-VI вона має бути включена Уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Суд першої інстанції також відзначив, що передбачених частиною четвертою статті 26 Закону № 4452-VI підстав, за наявності яких Фонд може не проводити відшкодування позивачу коштів за вкладами, під час розгляду справи не встановлено. Також суд першої інстанції погодився з доводами позивача про те, що для повного захисту її прав і свобод слід зобов'язати Фонд включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки зобов'язання Уповноваженої особи Фонду включити інформацію про позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, є безумовною підставою для вчинення відповідних дій Фондом. З посиланням на частину п'яту статті 27 Закон № 4452-VI суд зазначив, що повноваження Фонду у цій частині не мають дискреційного характеру, тобто не передбачено можливості Фонду у цьому випадку обирати одну з кількох юридично значимих дій.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може погодитися з тами висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

За частиною першою статті 26 Закону № 4452-VI фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Стосовно порядку визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, то відповідно до частини першої статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до частин другої-шостої статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

За частиною першою статті 28 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За частиною першою статті 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Частинами третьою-п'ятою цієї статті передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Тимчасова адміністрація запроваджується на строк, що не перевищує три місяці, а для системно важливих банків - шість місяців. За обґрунтованих підстав зазначені строки можуть бути одноразово продовжені на строк до одного місяця. Тимчасова адміністрація припиняється після виконання плану врегулювання або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації, то відповідно до частини першої статті 36 Закону № 4452-VI з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Відповідно до частини п'ятої статті 36 Закону № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; <…>.

Відповідно до частини шостої статті 36 Закону № 4452-VI обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: 1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті <…>.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону № 4452-VI Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; <….> 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; <…>.

Частиною другою статті 38 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За частиною третьою статті 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: <…> 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; <…> 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; <…>.

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; <…>.

За частиною першою статті 45 Закону № 4452-VI Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Відповідно до пунктів 3-6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення) Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; <…>.

Відповідно до пунктів 2, 4, 6 розділу IV Положення Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

У справі, що розглядається, встановлено, що ОСОБА_3. має в Банку чотири рахунки, відкритих на умовах чотирьох згаданих вище договорів з Банком, на яких обліковуються кошти (568,78 грн. (за договором № М005908 від 6 жовтня 2008 року); 5576,64 грн. (за договором № UK015713 від 21 квітня 2010 року); 7502,22 грн. (за договором № 21 від 11 лютого 2015 року); 30400,00 грн. (за договором № 98-21-00 від 19 березня 2015 року). Ці кошти в розумінні Закону № 4452-VI є вкладом, який підлягає відшкодуванню за рахунок Фонду (в межах гарантованої суми).

З огляду на наведені вище положення законодавства правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що позивачка є вкладником Банку (в розумінні пункту 4 статті 2 Закону № 4452-VI), відтак має право на отримання коштів за своїми вкладами в цьому Банку в межах гарантованої суми за рахунок Фонду. Цьому праву кореспондує обов'язок Уповноваженої особи Фонду сформувати перелік таких вкладників і розміру сум, які підлягають відшкодуванню, а також подати цей перелік Фонду, який своєю чергою включатиме їх до Загального реєстру вкладників (для здійснення виплат).

Суди попередніх інстанцій встановили, що Уповноважена особа Фонду допустила протиправну бездіяльність, не включивши позивачку до переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми відшкодування своїх вкладів за рахунок коштів Фонду. Разом з тим, поза увагою судів залишились інші обставини, які на думку колегії суддів, мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Якщо стосовно трьох із зазначених вище договорів (№ М005908 від 6 жовтня 2008 року №від 21 квітня 2010 року, № 21 від 11 лютого 2015 року) Уповноважена особа Фонду не повідомив жодних причин, через які позивачку не було включено до переліку вкладників, які мають право отримання гарантованої суми відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду, то щодо одного із них (№98-21-00, від 19 березня 2015 року) Уповноважена особа Фонду надіслала позивачці два повідомлення від 16 січня 2016 року про визнання нікчемним цього договору, а також двох операцій з виконання платіжних доручень від 19 березня 2015 року щодо перерахування грошових коштів від двох юридичних осіб (ТОВ «Олімпік ЛТД» і ТОВ «Біогумос») на загальну суму 30400,00 грн. на рахунок позивачки (відкритого на умовах договору № 98-21-00 від 19 березня 2015 року).

Згадані вище повідомлення від 16 січня 2016 року № 251/16 та № 253/16 про нікчемність правочинів ОСОБА_3. з ПАТ «Банк «Київська Русь» надійшли під час розгляду цієї справи в суді (і під час ліквідації Банку). У них Уповноважена особа Фонду, з посиланням на пункти 2, 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, зазначив про обставини, які, на його думку, свідчать про нікчемність договору банківського рахунку №98-21-00 від 19 березня 2015 року, що в підсумку позбавляє позивачку права на отримання коштів на загальну суму 30400,00 грн., які обліковуються на рахунку, відкритому на умовах цього договору. Проте, цих обставин суди попередніх інстанцій не досліджували.

На думку колегії суддів, без з'ясування питання про правомірність рішення Уповноваженої особи Фонду щодо визнання нікчемними договору банківського рахунка № 98-21-00 від 19 березня 2015 року та правочинів Банку щодо перерахування на рахунок позивачки коштів від ТОВ «Олімпік ЛТД» і ТОВ «Біогумос» на загальну суму 30400 грн висновок судів попередніх інстанцій про зобов'язання включити позивачку в перелік вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми відшкодування за цим договором є передчасним і суперечить вимогам Закону № 4452-VI та згаданому вище Положенню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Фонду включити ОСОБА_3. до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь»», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, то тут колегія суддів вважає за необхідне відзначити, що такий реєстр виконавча дирекція Фонду затверджує на підставі переліку вкладників, який надає Уповноважена особа Фонду. Позаяк Уповноважена особа Фонду не включив позивачку до такого переліку, у Фонду не виникло обов'язку щодо включення ОСОБА_3.до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Отож, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, дійшли помилкового висновку про їх обґрунтованість, оскільки в контексті розгляду цього спору такі вимоги є передчасними, а вирішення спору на майбутнє чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до частин другої, третьої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи те, що допущені судами попередніх інстанції порушення норм процесуального права щодо неповного з'ясування усіх обставин справи, призвели до неправильного її вирішення і не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, винесені судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 159, 167, 221, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова Олександра Юрійовича задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 9 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2016 року в цій справі скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді А.В. Єрьомін

О.В. Кравцов