Справа № 362/2802/15-а
Суддя: Лебідь-Гавенко Г. М.
Дата ухвалення: 2015-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2802/15-а
Провадження № 2-а/362/219/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області, треті особи - ПАТ «ПроКредитБанк», ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області (далі - відповідач, або ВДВС Васильківського МРУЮ або відділ), в якому просило визнати протиправною відмову відділу від 16 березня 2015 року за № 331/6 щодо зняття арешту земельної ділянки, що є власністю позивачки та зобов'язати відповідача зняти арешт з вказаної нерухомості.

Вказуючи на те, що позивачу на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22 березня 2012 року належить земельна ділянка площею 0,0690 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1.

У березні 2015 року позивач дізналася, що постановою державного виконавця відділу ДВС Васильківського МРУЮ у Київській області від 18 лютого 2015 року у рамках виконавчого провадження по виконанню рішення Голосіївського районного суду м. Києва № 2-2196 від 01 серпня 2009 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» боргу у розмірі 45 676,02 грн., був накладений арешт на вищевказану земельну ділянку.

Оскільки на момент винесення постанови про накладення арешту на земельну ділянку, остання у власності ОСОБА_2 не перебувала, тому дії державного виконавця по накладенню арешту на майно є незаконними, такими, що порушують права та законні інтереси позивача, у зв'язку із відмовою в добровільному порядку вжити дії по скасуванню постанови про накладення арешту на земельну ділянку від 18 лютого 2015 року, позивач просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не прибув, 16 червня 2015 року надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 31).

Відповідач письмових заперечень на позов не надав, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, але надіслали до суду оригінал виконавчого провадження (а.с.23-30).

Треті особи, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилися (а.с. 22).

Відповідно до приписів частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковму задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 березня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договори купівлі-продажу житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0690 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та вказаної земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Іванніковою І.М., зареєстровані в реєстрі відповідно за № 252 та за № 255 (далі-договори) (а.с.7-12).

Як вбачається з вказаних договорів ОСОБА_3, яка була продавцем, вказане нерухоме майно належало на праві приватної власності особисто. Документом, що посвічдує право власності Продавця на відчужувану земельну ділянку є Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. 12 листопада 2010 року за реєстровим № 2845, та Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_2 Глевахівською селищною радою Васильківського району 20 квітня 2010 року (п. 1.3. Договору) (а.с.13).

Зі змісту вказаного договору вбачається, що право власності у покупця на земельну ділянку виникає на підставі цього договору, згідно ст. ст. 125-126 Земельного кодексу України, з моменту державної реєстрації цього права (п.4.2).

Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 267093 від 04 лютого 2013 року, та індексний номер 896394 від 01 березня 2013 року, свідчать про виконання позивачкою вимог закону та відсутність підстав для визнання за нею права власності на нерухоме майно (а.с.9,12).

З огляду Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_2 Глевахівською селищною радою Васильківського району 20 квітня 2010 року, вбачається наявність відміток нотаріусів про посвідчення договорів (а.с.13).

За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, індексний номер 33809058, сформованим 18 лютого 2015 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 44472373, виданої 18 лютого 2015 року ВДВС Васильківського МРУЮ, накладено обтяження на майно ОСОБА_2 (далі - боржниця), а саме земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1, по АДРЕСА_1 (далі - нерухоме майно) (а.с.16).

Виконавче провадження № 44472373 було відкрито ВДВС Васильківського МРУЮ 22 серпня 2014 року за заявою стягувача - ПАТ «ПроКредитБанк», що надійшла до відділу 20 серпня 2014 року, за виконавчим листом, виданим 04 серпня 2009 року на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 квітня 2009 року, що набрало законної сили 12 травня 2009 року (а.с.27).

При цьому, приймаючи до уваги матеріали виконавчого провадження, відповідачем відомості щодо права власності боржниці на нерухоме майно в реєстраційній службі Васильківського МРУЮ Київської області не перевірялися, а їх достовірність була встановлена на підставі листа управління Держземагенства у Васильківському районі вих. № 4591/01-1 від 03 листопада 2014 року в якому чітко зазначено щодо припинення з 01 січня 2013 року повноважень в частині державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки (а.с.24). 12 лютого 2015 року, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, позивач звернулася до відповідача із заявою про зняття арешту з належної їй на праві власності земельної ділянки, на що 16 березня 2015 року вих. № 331/6 отримала відмову у знятті арешту з майна та рекомендацію звернутись до суду з позвоом про визнання права лвасності на це майно і про зняття з нього арешту (а.с.26, 17).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV (далі - Закон №606-XIV).

Статтею 1 Закону №606-XIV передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Частиною 1 статті 7 Закону №606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Зі змісту ст. 55 Закону №606-XIV вбачається, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Судом з'ясовано, що на момент вчинення виконавчих дій щодо арешту майна боржника, нерухоме майно було зареєстровано за позивачем.

Підставою накладення арешту на вказану земельну ділянку в рамках виконавчого провадження був лист управління Держземагенства у Васильківському районі Київській області.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки на державного виконавця не покладено обов'язок перевіряти відомості надані органами державної влади на запити в рамках виконавчого провадження, тому державний виконавець здійснюючи заходи по накладенню арешту на майно боржника діяв правомірно, в межах діючого законодавства України.

Відповідно до положень ст. 60 Закону №606-XIV, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що державному виконавцю надано право накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у ході примусового виконання виконавчого провадження, та такий арешт може бути знятий шляхом звернення особи, яка вважає, що майно належить їй до суду з позовом про визнання права власності і про зняття з нього арешту.

Судом у ході судового розгляду справи було встановлено, що позивачем правомірно набуто право власності на нерухоме майно, право власності позивача на яке також підтверджено витягами.

Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено той факт, що і на момент прийняття постанови про накладення арешту на майно, і на момент розгляду даної справи, спірна земельна ділянка належить позивачу на праві власності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є скасування постанови старшого державного виконавця відділу ДВС Васильківського МРУЮ Київської області від 18 лютого 2015 року в частині накладення арешту на майно, а саме земельну ділянку площею 0,0690 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1

Позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача вчинити дії по скасуванню арешту та заборони відчуження із земельної ділянки, що належить позивачу, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 Закону №606-XIV, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, вищевказані позовні вимоги є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 1, 7, 55, 60 Законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV, ст. ст. 70-72, 128, 159-163, 167, 181, 254 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції в Київській області, треті особи - ПАТ «ПроКредитБанк», ОСОБА_2, про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Васильківського МРУЮ Київської області від 18 лютого 2015 року в частині накладення арешту на майно, а саме земельну ділянку площею 0,0690 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована в АДРЕСА_1

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко