Справа № 758/15919/16-а
Суддя: Богінкевич С. М.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М.,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києва про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 22.07.2016 року було частково задоволено її позовні вимоги до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії та зобов'язано Управління призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII з 12.04.2016 року, зарахувавши строк роботи на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури 15 років 2 місяці 26 днів, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного(чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи, на підставі довідки №18/1 від 08.04.2016 року прокуратури Автономної Республіки Крим. Зазначена постанова набула чинності.

Вказує, що у подальшому, 12.09.2016 вона звернулась із заявою про надання інформації щодо розміру призначеної пенсії, з вимогою видати пенсійне посвідчення та виплачувати пенсію з 12.04.2016 року, однак листом від 20.10.2016 № 28791/16 її було повідомлено, що пенсію їй призначено у розмірі 9 490 грн., а також те, що їй буде видано електронне пенсійне посвідчення, а виплату пенсії буде здійснено після її звільнення.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки вважає дії відповідача протиправними, змушена була звернутись до суду з даним позовом та просить визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виплаті пенсії без обмежень з 12.04.2016 та відмови у видачі пенсійного посвідчення протиправними та зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Києві виплачувати пенсію без обмежень у розмірі 14 506,80 грн., сплатити заборгованість по виплаті пенсії, яка утворилась з 12.04.2016, та видати пенсійне посвідчення встановленого законом зразку.

У судове засідання позивачка не з'явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву, у якій позов підтримала та просила його задоволити з підстав викладених у ньому та проводити судовий розгляд без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву, у якій позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що він необґрунтований та безпідставно заявлений та просила проводити судовий розгляд без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 22.07.2016 року було частково задоволено позовні вимоги позивачки до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії та зобов'язано Управління призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII з 12.04.2016 року, зарахувавши строк роботи на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури 15 років 2 місяці 26 днів, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного(чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи, на підставі довідки №18/1 від 08.04.2016 року прокуратури Автономної Республіки Крим. Зазначена постанова набрала законної сили.

Крім того, у подальшому, 12.09.2016 позивачка звернулась із заявою про надання інформації щодо розміру призначеної їй пенсії, з вимогою видати пенсійне посвідчення та виплачувати пенсію з 12.04.2016 року, однак, листом від 20.10.2016 № 28791/16 її було повідомлено, що пенсію їй призначено у розмірі 9 490 грн., а також те, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 -VIII від 24.12.2015 року та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року (редакція від 29.12.2015 року), виплата буде здійснюватись у разі звільнення з посади, яка дає право на цей вид пенсії та додатково повідомлено, що для оформлення електронного пенсійного посвідчення їйнеобхідно звернутися до Управління з документами, перелік яких зазначений «Порядком емісії платіжної картки», яка одночасно є пенсійним посвідченням, затвердженого Постановою Правління Пенсійного Фонду України «Про реалізацію постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 року № 167 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України від 08.4.2016 року №7-1.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2016 позивачка повторно звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку пенсії, виходячи з 90% від суми місячного заробітку, видачі пенсійного посвідчення та виплату пенсії без обмежень, встановлених ст.85 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213- VIII від 02.03.2015 з 12.04.2016, однак відповідно до листа від 05.12.2016 року Управлінням повідомлено, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для виплати їй пенсії відсутні. Крім того, з посиланням на ст. 85 Закону України № 213-VIII від 02.03.2015 значено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 740 грн. та запропоновано для отримання пенсійного посвідчення звернутися до Управління, надавши у тому числі довідку внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, ст. 47 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово зупинена виплата пенсій працюючим пенсіонерам.

Відповідно до ст.85 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визначено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 740 грн.

Законом № 213 від 02.03.2015 внесено також зміни у ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» та викладено у наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України"Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

У період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цієї статті, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму,встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З 1 січня 2016 року пенсія, призначена особам відповідно до цієї статті (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів,установлених для осіб, які втратили працездатність».

Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, ст. 47 Закону України Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово зупинена виплата пенсій працюючим пенсіонерам.

Згідно зі статтями 22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі, й Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789- XII) є таким, що не підлягає звуженню чи обмеженню.

Крім того, статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтями 22, 92 ч. 1 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання відповідача на внесені зміни до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», є необґрунтованими тому, що він застосував нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності. Таке застосування норм права суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був перерахувати позивачу пенсію відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва від 22.07.2016 року було частково задоволено її позовні вимоги до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії та зобов'язано Управління призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII з 12.04.2016 року, зарахувавши строк роботи на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури 15 років 2 місяці 26 днів, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного(чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи, на підставі довідки №18/1 від 08.04.2016 року прокуратури Автономної Республіки Крим.

Крім того, слід зазначити, що вимоги позивачки про зобов'язання Центральне об'єднане управління Пенсійного Фонду України в м. Києві виплачувати їй пенсію без обмежень у розмірі 14 506,80 грн., не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Тобто, судом здійснюється захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів, що виключає їх захист на майбутнє.

Що стосується позовних вимог щодо видати пенсійне посвідчення встановленого законом зразку вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Позивачка у підтвердження своїх позовних вимог посилалась на те, що статтею 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Порядком обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25.03.2004 № 4-1, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 6 квітня 2004 за № 427/9026, встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року N 497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду" та пункту 45 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за N 1566/11846, документом, який підтверджує призначення громадянину пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Вищезазначеним Порядком встановлено механізм обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень (далі - посвідчення) в Пенсійному фонді України (далі - Фонд) та територіальних органах Фонду. Додатком до постанови правління Пенсійного фонду України 25.03.2004 № 4-1, є зразок та опис бланку пенсійного посвідчення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці у листі від 05.12.2016 року №38155/04 відповідачем було запропоновано для оформлення пенсійного посвідчення відповідно до Порядку обліку, зберігання, оформлення, та видачі пенсійних посвідчень подати до управління паспорт, ідентифікаційний код, фото 4x6, довідку; внутрішньо переміщеної особи, однак належних та допустимих доказів того, що позивачка зверталась до відповідача у відповідності до вимог встановлених вищезазначеним Порядком до матеріалів справи не додано, у зв'язку з чим підтверджень порушення з боку відповідача щодо відмови у видачі позивачці посвідчення в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києва що до відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 у розмірі 14 506 гривень 80 копійок є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 22, 152 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», керуючись ст. ст. 2, 5, 6,17, 71, 159-163 КАС України;-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києва про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києва що до відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 у розмірі 14 506 гривень 80 копійок.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 різницю у виплаті пенсії, починаючи з 12.04.2016 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. У разі якщо постанову було прийнято без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С. М. Богінкевич