Справа № 822/1867/16
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/1867/16

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

25 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

секретар судового засідання: Гіюк Д.М.

за участі:

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, просив вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, державне підприємство "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" 02.10.1996 року зареєстроване виконавчим комітетом Кам'янець-Подільської міської ради Хмельницької області (Свідоцтво про державну реєстрацію ОСОБА_2 А00 №549354). Основними видами діяльності позивача є: виробництво зброї та боєприпасів; інші види оптової торгівлі; дослідження і розробки в галузі природничих та технічних наук.

На підставі направлень від 10.05.2016 року №304, №305, №306,№307, №308, №309, згідно із пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), наказу ГУ ДФС у Хмельницькій області № 213 від 27.04.2016р. та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання на ІІ квартал 2016 року проведена документальна планова виїзна перевірка державного підприємства "Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013р. по 31.03.2016р. відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами перевірки складений акт №0040/22-01-14-01/23831376 від 22.06.2016 року.

В ході перевірки виявлені та зафіксовані в акті порушення позивачем вимог:

п.44.1 ст.44, п.135.2, пп.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.2, п.138.8, пп.138.8.5 п.138.8, абз.«в» пп.138.10.4 п.138.10, пп.138.12.2 п.138.12 ст.138, пп.139.1.6, пп.139.1.9, пп.139.1.11 п.139.1 ст.139, п.142.2 ст.142 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (в редакції, що діяла до 01.01.2015р.), п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VІ (в редакції, що діє з 01.01.2015р.), п.5, п.7, п.8, п.21 П(С)БО 15 "Дохід", п.11 П(С)БО 16 "Витрати", п.5 П(С)БО 21 "Вплив змін валютних курсів", п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. № 996-ХІV (із змінами та доповненнями), п.1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704, в результаті чого занижено податок на прибуток всього в сумі 687040 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 172784 грн., за 2014 рік в сумі 105496 грн., за 2015 рік в сумі 408760 грн.;

п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобовязання з податку на прибуток згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік № НОМЕР_1 від 06.03.2015 року в сумі 6237,00 грн.;

п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого несвоєчасно сплачено суму узгодженого податкового зобовязання з податку на прибуток згідно уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік № НОМЕР_2 від 22.05.2015 року в сумі 189927,00 грн.;

абз.4 п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобовязання по авансових внесках з податку на прибуток згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік № НОМЕР_1 від 06.03.2015 року в сумі 223,00 грн. та уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік № НОМЕР_2 від 22.05.2015р. в сумі 23210,00 грн.

На підставі акту перевірки, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ (форма "Р"), яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на організацій, що перебувають у державній власності на суму 687040,00 грн., та застосовано штрафні санкції в розмірі 69570,00 грн.;

№ (форма "Ш"), яким зобов'язано сплатити 21959,70 грн. штрафу за затримку сплати податку на прибуток підприємств та організацій, що перебувають у державній власності.

Позивач не погодився із вказаними рішеннями та звернувся до суду.

20.03.2017р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № від 12 липня 2016 року в частині донарахування податку на прибуток підприємств в розмірі 503336 грн. та штрафних санкцій в розмірі 50333,6 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновки податкового органу на підставі яких прийняте вказане рішення є необґрунтованими, що свідчить про протиправність такого рішення.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до п.138.1. ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно із п.138.2. ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.138.4. ст.138 ПК України витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно з п.138.8. ст.138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно з п.п.139.1.9. п.139.1. ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з

визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пункту 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затвердженого наказом МФУ від 31.12.1999 №318 собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загально виробничих витрат та наднормових виробничих витрат.

Таким чином, формування платником податку витрат підприємства допускається за умови наявності зв'язку цих витрат з її господарською діяльністю товариства та підтвердження відповідних сум належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Встановлено, що 01.12.2015 року між позивачем та TOB "Спец Модуль" укладений договір поставки №06/01-187 на поставку LED - світильників, панелей та прожекторів. Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобовязується постачати покупцю продукцію в асортименті та в строк згідно специфікацій, п.п.2.1.найменування, кількість, ціна та терміни поставки кожної партії товару визначаються специфікацією, яка оформлюється додатком до договору, п.п. 2.2 товар постачається покупцеві на умовах СРТ (згідно "ІНКОТЕРМС" в редакції 2000 р.) - покупця. Розвантаження товару в пункті призначення (склад покупця) здійснюється за рахунок покупця, п.п 3.2. якість товару повинна відповідати якості заводу - виробника, 4.1. ціна кожної окремої партії товару встановлюється у специфікації, п.п.5.1. розрахунок за кожну окрему партію товару здійснюється у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок продавця шляхом передплати вартості товару покупцем, якщо інші умови та порядок розрахунків не зазначені в специфікаціях. Товар вважається оплаченим з дня надходження коштів в повному обсязі на рахунок продавця.

На виконання умов вказаного договору TOB "Спец Модуль" поставило ДП "НТК "Завод точної механіки" товар, згідно специфікацій №№1,2,3, які є додатками до договору, що підтверджується видатковою накладною № 0143-С на суму 1018577,50 грн., видатковою накладною №0144-С на суму 631579,22 грн., видатковою накладною №0175-С на суму 356124,10 грн. та прибутковими ордерами №650, №651, №41.

Розрахунок за товар по договору №06/01-187 здійснювався в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок продавця, що підтверджується журналом - ордером по рахунку 631 "розрахунки з вітчизняними виробниками" та випискою з особового рахунку позивача.

Товар, придбаний від ТОВ "Спец Модуль" позивач використав у власній господарській діяльності. Надані позивачем первинні документи підтверджують, що господарські операції з придбання від ТОВ "Спец Модуль" товару спричинили зміни в структурі активів та зобов'язань позивача, а тому позивач правомірно включив суми коштів сплачених TOB "Спец Модуль" за вказані товари до складу витрат. При цьому, відповідач не подав та суд не встановив будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої ним податкової вигоди як-от безтоварний та/або фіктивний характер здійснених операцій, завідоме придбання товарів у осіб, діяльність яких має ознаки фіктивного підприємництва, спрямування операцій на одержання прибутку виключно за рахунок податкової вигоди тощо.

Щодо висновків перевірки про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування витрат згідно звітів комісіонерів ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" () та ДК "Укрспецекспорт" (), слід зазначити наступне.

Згідно звіту комісіонера ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" №2 від 31.03.2013р. по договору комісії №5/176-Д від 28.11.2012р. за рахунок коштів комітента комісіонером здійснено такі витрати:

- дозвіл ДСЕКУ - 1020 гривень (127,61 доларів США).

Згідно звіту комісіонера ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" №3 від 30.04.2013р. по договору комісії №5/176-Д від 28.11.2012 р. за рахунок коштів комітента комісіонером здійснено такі витрати:

- митне оформлення вантажу (ТОВ Екодез) - 240,00 гривень.

- митне оформлення вантажу (ТОВ Лист К) - 1110 гривень.

- відрядження спеціалістів 2521,80 гривень.

- оформлення сертифікату (Торгово - промислова палата України) - 207 гривень.

- роботи (послуги) по укладанню та виконання умов контракту з інозамовником (компанія Incommtade Business Limited) - 13 951,62 долар США.

Згідно звіту комісіонера ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" від 30.04.2013 р. по договору комісії №3/59-Д від 23.04.2013р. комісіонером здійснено такі витрати:

- державне мито - 236,00 гривень.

- державне мито - 768,77 доларів США.

Згідно звіту комісіонера ДК "Укрспецекспорт" №2 від 28.06.2013 р. про виконання доручення за договором комісії №USE-17.1-50-д/к-13 від 20.02.2013р. з коштів, які отримав від інозамовника комісіонер за рахунок комітента сплатив:

- агентські послуги, надані за межами митної території України (Almagest Limited) 1 1049 США;

- дозвіл ДСЕКУ - 43,06 гривень;

- сертифікат (Торгово-промислова палата України) - 207,00 гривень;

- витрати на відрядження фахівців - 1 232,00 гривень;

- витрати на відрядження фахівців - 1 272,00 гривень;

- всього -11 393,56 доларів США.

Згідно звіту комісіонера ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" № 2 від 31 липня 2013 року по Договору комісії № 4/20-Д від 13 лютого 2013 року за рахунок коштів комітента комісіонером здійснено такі витрати на суму 171,45 доларів США:

- дозвіл на експорт товару - 510,00 гривень;

- банківські послуги - 438,61 гривень.

Згідно звіту комісіонера ДК "Украспецекспорт" № 3 від 15 липня 2013 року про виконання доручення за Договором комісії № ІІ8Е-17.1-50-дїк-13 від 20 лютого 2013 року з коштів, отриманих від інозамовника комісіонер за рахунок комітента сплатив:

- транспортування (ЗАТ "Транс Сервіс") - 2 609,38 гривень.

Згідно звіту комісіонера ДП ДГЗІФ "Украінмаш" № 3 від 31 серпня 2013 року по Договору комісії № 4/20 від 13 лютого 2013 року за рахунок коштів комітента комісіонером здійснено такі витрати на суму 59 935,43 доларів США:

- цінова експертиза ("Держзовнішінформ") - 450,00 гривень;

- страхування майна (ПрАТ "Страхові компанії України") - 15826,14 гривень;

- навантаження-розвантаження виробів (ТОВ "Авіавантажсервіс") - 1829,69 гривень;

- міжнародне перевезення (компанія "Allodium S.A.") - 39670,22 долар США;

- роботи (послуги) по укладанню та виконанню умов контракту з інозамовником (компанія "Blessway Ltd") - 18000,00 доларів США.

Згідно звіту комісіонера ДК "Украспецекспорт" № 4 від ЗО вересня 2013 року про виконання доручення за Договором комісії № ШЕ-17.1-50-д/к-13 від 20 лютого 2013 року з коштів, отриманих від інозамовника комісіонер за рахунок комітента оплатив:

- витрати на обслуговування делегації - 1 864,30 гривень;

- витрати на обслуговування делегації - 2 250,55 гривень;

- ТОВ "Пілот" витрати на обслуговування делегації - 1 990,00 гривень;

- ТОВ "Пілот" витрати на обслуговування делегації - 2 650,00 гривень;

- ТОВ "Пілот" витрати на обслуговування делегації - 3 200,00 гривень;

- ТОВ "Пілот" витрати на обслуговування делегації - 5 310,00 гривень;

- витрати на відрядження фахівців - 1 780 доларів США (курс 7,993 гривень);

- ТОВ "Пілот" квитки - 17 294,00 гривні;

- ТОВ "Пілот" квитки - 2 056,62 гривень;

- витрати на відрядження фахівців - 523,40 гривні;

- витрати на відрядження фахівців - 90,00 гривень;

- агентські послуги, надані за межами митної території України ("Almagest Limiyad") - 11 049,00 доларів США (курс 7,993 гривень);

- витрати на відрядження фахівців - 1 680,00 доларів США (курс 7,993 гривень);

- всього 19 166,68 доларів США (курс 7,993 гривень)

Згідно звіту комісіонера ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" № 2 від 30 листопада 2013 року по Договору комісії № 4/116-Д від 22 жовтня 2013 року за рахунок коштів комітента комісіонером здійснено такі витрати на суму 425,37 доларів США:

- дозвіл на експорт товару 3 400,00 гривень.

В грудні 2013 року - 916,72 гривні:

1. банківські послуги - 455,84 гривні;

2. банківські послуги - 460,88 гривень.

Згідно звіту комісіонера ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" № 4 від 30 квітня 2014 року по Договору комісії № 4/116-Д від 22 жовтня 2013 року за рахунок коштів комітента комісіонером здійснено такі витрати на суму 112,00 доларів США:

- страхування вантажу (ПрАТ "Військово-страхова компанія") - 8 713,61 гривень;

- цінова експертиза ("Держзовнішінформ") - 450,00 гривень;

- навантаження-розвантаження виробів (ТОВ "Авіавантажсервіс") - 1 219,80 гривень;

- перепустка на територію аеропорту (ДП "Антонов") - 150,00 гривень;

- міжнародне перевезення (компанія Allodium S.A.) - 16 179,69 доларів США (курс 11,383201 гривень).

Згідно звіту комісіонера ДК "Укрспецекспорт" № 1 від 26 вересня 2014 року про доручення за Договором комісії № ШЕ-20/4-383-д/к-]3 від 30 грудня 2013 року за рахунок комітента становлять 120,31 доларів США:

- витрати на відрядження фахівців - 420,00 гривень;

- витрати на відрядження фахівців - 420,00 гривень;

- представницькі - 781,10 гривень.

Згідно звіту комісіонера ДК "Укрспецекспорт" № 1 від 14 липня 2014 року про ви; доручення за Договором комісії № ШЕ-20.4-331-д/к-13 від 07 листопада 2013 року витрати ком рахунок комітента становлять 1 730,97 доларів США :

- дозвіл ДСЕКУ - 1 700,00 гривень;

- транспортування ТОВ "ОСОБА_4 Трейдінг" - 18 100,00 гривень.

Згідно звіту комісіонера ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" №6 від 31.07.2014 року по Договору комісії Я 4/116-Д від 22.10.2013 року за рахунок коштів комітента комісіонером здійснено такі витратив сумі 291,71 долар США :

- дозвіл на експорт товару - 3 400,00 гривень (курс 11,655592 гривень).

Згідно звіту комісіонера ДК "Укрспецекспорт" № 2 від 31 жовтня 2014 року про виконання доручення за Договором комісії № ШЕ-20.4-383-д/к-13 від 30 грудня 2013 року витрати комісіонер: л рахунок комітента становлять 12,91 доларів США:

- дозвіл ДСЕКУ - 166,67 гривень (курс 12,908793 гривень).

Згідно звіту комісіонера ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" № 7 від 31 березня 2015 року по Договором № 4/116-Д від 22 жовтня 2013 року за рахунок коштів комітента комісіонером здійснено такі суму 326,87 доларів США:

- страхування вантажу (ПрАТ "Страхові компанії України") - 7 681,70 гривень.

Згідно звіту комісіонера ДК "Укрспецекспорт" № 2 від 27 лютого 2015 року про виконання доручення за Договором комісії № ШЕ-20.4-331-д/к-13 від 07 листопада 2013 року витрати ком: рахунок комітента становлять 1 350,01 доларів США:

- дозвіл ДСЕКУ - 85 гривень (5,38 доларів США* 15,8100050)

- дозвіл ДСЕКУ - 85 гривень (5,38 доларів США* 15,8100050)

- мито, сплачене при митному оформленні вантажу - 5 158,12 гривень (223 долари США/23,130)

- доставка ЗАТ "Транс Сервіс" - 4 462,56 гривень (179,65 доларів США/24,840495)

Згідно звіту комісіонера ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" № 8 від 31 травня 2015 року по Договору № 4/116-Д від 22 жовтня 2013 року за рахунок коштів комітента комісіонером здійснено такі витрати на суму 326,87 доларів США:

- міжнародне перевезення (ТОВ "Делькар") - 223 030,11 гривень

- транспортно-експедиторські послуги по Україні (ТОВ "Делькар") - 58 868,77 гривні.

Відповідач вказує, що включення витрат комісіонерів за вказаними звітами до витрат підприємства є неправомірними, адже відсутні первинні документи, які підтверджують факт здійснення витрат, зазначених у вказаних звітах. Відсутність таких документів не дає змоги підтвердити фактичне здійснення комісіонером витрат та їх здійснення в межах господарської діяльності позивача щодо реалізації продукції позивача, переданої на комісію.

Колегія суддів вважає вказані доводи відповідача надуманими та безпідставними, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ст.1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Згідно ст.1024 ЦК України комісіонер має право на відшкодування витрат, зроблених ним у зв'язку з виконанням своїх обов'язків за договором комісії, зокрема у випадку, якщо він або субкомісіонер вжив усіх заходів щодо вчинення правочину, але не міг його вчинити за обставин, які від нього не залежали.

Так як, позивач виробляє продукцію обмеженого обігу, а законодавством України реалізація даної продукції обмежена лише двома державними підприємствами, які виконують функції з пошуку покупця, проведення переговорів, укладення контрактів на поставку продукції та власне здійснює повний супровід фактичного постачання продукції тому вони і виконують в цілому єдину господарську операцію - реалізація продукції обмеженого обігу.

Укладення договору, який передбачає придбання послуг, вже є ознакою господарської діяльності. Зміст договору про надання послуг та їх особливість у цілому полягають в тому, що вони споживаються у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності (ст. 901 ЦКУ). Тобто результат послуг не має матеріального виразу та визначається лише шляхом впливу на результати господарської діяльності замовника послуг.

Таким чином, документ "Звіт комісіонера" може вважатись первинним документом для підтвердження вказаних операцій з реалізації продукції позивача.

При цьому, слід врахувати, що договори комісії, укладені між позивачем та ДГЗІФ "Укрінмаш" і ДК "Укрспецекспорт" не визнані судом недійсними, передбачені ними послуги комісіонера прийняті позивачем без зауважень.

Також, на підтвердження понесених витрат з реалізацією продукції ДП "НТК "Завод точної механіки", переданої на комісію ДП ДГЗІФ "Укрінмаш" та ДК "Укрспецекспорт", та реальності їх понесення позивач надав акти виконаних робіт (наданих послуг), звіти про використання коштів, сертифікати, дозволи, транспортні документи та інші.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 01 серпня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6