Справа № 592/4769/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 р.Справа № 592/4769/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Курило Л.В., Русанової В.Б.

при секретарі Дудка О.А.

за участю:

представника відповідача - Шульги Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.06.2017р. по справі № 592/4769/17

за позовом ОСОБА_2

до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо не зарахування ОСОБА_2 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого СВ Роменського МРВВС УМВС України в Сумській області; зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 з моменту призначення - 09.12.2016 р. із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 30.10.1981 р. по 01.02.1984 р., половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1984 р. по 29.06.1988 р.; роботи на посадах слідчого та старшого слідчого Роменського МРВВС України в Сумській області з 21.09.1988 р. по 13.05.1993 р., що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_2 - судді у відставці, починаючи з 09.12.2016 р., щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від суми його суддівської винагороди на посаді судді Апеляційного суду Сумської області 29920,00 грн., вказаної у довідці Апеляційного суду Сумської області від 14.12.2016 р. № 114 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 86 % до 90 %.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.06.2017р. по справі № 592/4769/17 позовні вимоги задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.06.2017р. по справі № 592/4769/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 13.05.1993 р. по 12.05.2008 р. працював на посаді судді Недригайлівського районного суду Сумської області, з 13.05.2008 р. по 08.12.2016 р. - суддею апеляційного суду Сумської області.

У вересні 2016 р. позивач звернувся до Вищої ради юстиції з заявою про відставку і рішенням Вищої ради юстиції 19.09.2016 р. ухвалено внести подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді апеляційного суду Сумської області.

На момент ухвалення цього рішення стаж роботи на посаді судді позивача склав 23 роки 04 місяці.

Також судом першої інстанції встановлено, що 08.12.2016 р. рішенням Вищої ради юстиції № 3043/0/15-16 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді апеляційного суду Сумської області у відставку» позивача ОСОБА_2 було звільнено з посади судді апеляційного суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с. 24).

У зв'язку з цим, 14.12.2016 р. головою апеляційного суду Сумської області видано наказ № 142-ОС «Про звільнення з посади судді та відрахування зі штату суду ОСОБА_2.», яким ОСОБА_2 звільнено з посади судді та відраховано зі штату апеляційного суду Сумської області 08.12.2016 р. у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с. 25).

Згідно довідки апеляційного суду Сумської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 09.12.2016 р. № 114 від 14.12.2016 р. суддівська винагорода позивача, яка враховується при нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 29920 грн., з яких 17600,00 грн. - посадовий оклад, 12320,00 грн. - вислуга років (а.с. 26).

Судом першої інстанції також встановлено, що 14.12.2016 р. позивач звернувся до Сумського об'єднаного УПФУ Сумської області із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідач своїм розпорядженням № 822970 від 20.01.2017 р. повідомив позивача про призначення з 09.12.2016 р. щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 25731,20 грн. - 86 % від суми суддівської винагороди, зараховано стаж на посаді судді 23 роки 6 місяців 7 днів (а.с. 28-29).

В свою чергу, судом також встановлено, що позивач у період: з 30.10.1981 р. по 01.02.1984 р. проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР; з 01.09.1984 р. по 29.06.1988 р. навчався у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського; з 21.09.1988 по 21.09.1992 р. працював слідчим слідчого відділення Роменського МРВВС, з 21.09.1992 р. по 13.05.1993 р. - працював старшим слідчим слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Ромни і району (а.с. 13-23).

Оскільки вказаний період до стажу позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем не зараховано, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач відповідно до покладених на нього завдань, здійснюючи призначення (перерахунок) та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також забезпечення своєчасного в повному обсязі фінансування та виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці належним чином не виконав покладених на нього обов'язків щодо призначення вказаної виплати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 126 основного Закону України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Положеннями ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2015 р., з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-8/2016 від 08.06.2016 р.) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражних судів; члена Вищої ради юстиції, вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів п. 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015 р., визначено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI пункт 11 Перехідних положень вищевказаного Закону втратив чинність. Проте, зазначеною редакцією Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не врегульовано та не змінено порядок визначення стажу роботи на посаді суддів, призначених на посаду до набрання чинності цим Законом.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (№ 2862-ХІІ від 15.12.1992 р.), який діяв на день набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р., судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно абз. 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 р. «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 11.06.2008 р., до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, календарного періоду проходження строкової військової служби.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016 р. по справі № П/800/426/14.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що крім стажу роботи на посаді судді 23 роки 6 місяців 7 днів стажу, позивачу у стаж роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання повинен був зарахуватися період, який складається з періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 30.10.1981 р. по 01.02.1984 р., половина строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1984 р. по 28.06.1988 р.; роботи на посадах слідчого та старшого слідчого Роменського МРВВС України в Сумській області з 21.09.1988 р. по 13.05.1993 р.

Положеннями ст. 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Основного закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами ст.ст. 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6 ст.47 вказаного Закону).

Конституційний Суд України у рішеннях від 20.03.2002 р. № 5-рп/2002, 01.12.2004 р. № 19-рп/2004, 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, 03.06.2013 р. № 3рп/2013 вказав на те, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 р., за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати календарний період проходження строкової військової служби, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті та роботу на посадах слідчого та старшого слідчого Роменського МРВВС України в Сумській області.

При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно вказав на те, що скористатись правом на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач зміг лише після прийняття Вищою радою юстиції рішення про звільнення судді № 3043/0/15-16 від 08.12.2016 р. та відрахування зі штату суду на підставі наказу голови апеляційного суду Сумської області № 142-ОС від 14.12.2016 р.

Заява позивача про звільнення його з посади судді апеляційного суду Сумської області подана до Вищої ради юстиції у вересні 2016 р. відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України та ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тобто позивач реалізував своє конституційне право на звільнення у відставку при досягнутому рівні матеріального забезпечення під час дії ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, що поновлена рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013, яка передбачає призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди при досягнутому позивачем стажу, що дає право на відставку та на момент звільнення його з посади судді у відставку мав необхідний обсяг стажу згідно вказаного закону, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому суд першої інстанції правомірно зобов'язав відповідача призначити ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від суми його суддівської винагороди на посаді судді Апеляційного суду Сумської області, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.06.2017р. по справі № 592/4769/17 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.06.2017р. по справі № 592/4769/17 - залишити без задоволення.

Постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.06.2017р. по справі № 592/4769/17 за позовом ОСОБА_2 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Курило Л.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 24.07.2017 року.