Справа № 751/512/17
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 липня 2017 року м. Київ К/800/25699/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Єрьомін А.В., розглянувши матеріали касаційної скарги Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 12.06.2016 року з врахуванням в тому числі пільгового стажу роботи по Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за період з 08.08.1991 по 30.09.1991, з 15.11.1993 по 19.10.1994, з 25.10.1994 по 08.09.1997, з 16.10.1998 по 31.03.2002 та призначити пенсію за віком з врахуванням в тому числі вказаних періодів на пільгових умовах по Списку № 1.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.04.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати зазначені вище судові рішення, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що що відсутність доказів на запит відповідача, які б свідчили про атестацію робочих місць ОСОБА_1 внаслідок захоплення адміністративних будівель 2 ВГРЗ незаконними збройними формуваннями, а тому перевезення не в повному обсязі документації та архіву загону, не може порушувати його право на перерахунок призначеної пенсії відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ на підставі поданих документів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває на обліку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, затвердженого постановою КМУ № 36 від 16.01.2003.

12.06.2016 позивач звернувся до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою надання йому роз'яснення про не зарахування до стажу роботи всіх періодів роботи про перерахунок його пенсії на пільгових умовах по Списку № 1.

Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України листом № 22/02/Щ-7 надало відповідь, що за даними пенсійної справи загальний стаж позивача складає 30 років 3 місяці 14 днів, в тому числі стаж по Списку № 1 - 14 років 2 місяці 1 день. Пільговий стаж за Списком № 1 зарахований за період робот з 02.07.1990 по 31.08.1990, з 06.08.1992 по 01.11.1993, а також період роботи з 01.04.2002 по 05.01.2015 на 2-му воєнізованому гірничорятувальному загоні з урахуванням даних персоніфікованого обліку. Період роботи з 25.10.1994 по 08.09.1997 та 16.10.1998 по 05.01.2015 не було зараховано, у зв'язку з тим, що дані періоди підтверджуються довідками підприємств, що на даний час знаходяться на тимчасово окупованій території, та відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав, свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII та є недійсними.

Не погоджуючись з вказаними діями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються, якщо такі особи мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах. Пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Приписами п. «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», в редакції на день призначення позивачу пенсії встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 було затверджено Список №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими умовами і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із належним чином оформленими записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, уразі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Згідно наявної у матеріалах справи копії трудової книжки позивача, з 08.08.1991 по 30.09.1991 він працював на «Шахті «Анненська» Виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Стахановуголь», з 15.11.1993 по 19.10.1994 на «Шахті «Вергелівська» Держвугілляпром України».

Відповідно до уточнюючої довідки № 63 ДП «Первомайськвугілля» від 17.03.2015, ОСОБА_1 з 08.08.1991 по 30.09.1991 виконував гірничі роботи на «Шахті «Анненська» за професією підземного учня гірничоробочої дільниці ПР-2 - підготовчих робіт з повним робочим днем під землею, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1, підстава Постанова Кабінету Міністрів СССР № 1173 від 22.08.1956.

Відповідно до уточнюючої довідки № 77, що видана ДП «Луганськвугілля», ОСОБА_1 з 15.11.1993 по 19.10.1994 виконував гірничі роботи на «Шахті «Вергелівська» за професією підземний слюсар 4 розряду з повним робочим днем, що передбачена Списком № 1 розділ 1 підрозділ 1, підстава Постанова Кабінету Міністрів СССР № 10 від 26.01.1991.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації за умовами праці, затвердженим постановою КМУ від 01.08.1992 № 442 та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно п. 4 Порядку проведення атестації за умовами праці та підпункту 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відсутність підтвердження атестації робочих місць не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, від 25 листопада 2014 року (справи № № 21-183а13, 21-519а14) та від 14 квітня 2015 року (справа № 21-383а15), від 12.04.2016 у справі №21-6501а15.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що зазначені акти законодавства містять обмеження які перешкоджають здійснити зарахування періоду роботи позивача без атестації робочих місць до пільгового трудового стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії.

Як вбачається з трудової книжки позивача, він працював з 16.10.1998 по 31.03.2002 в 2-му воєнізованому гірничорятувальному загоні.

Наданими позивачем довідками підтверджується факт проведення атестації робочих місць за умовами праці в 2-му воєнізованому гірничорятувальному загоні, а саме: довідками Управління праці та соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації №11/0144-33 від 16.01.2004 № 69/Д5-795 від 05.07.2000, № 11/2346-33, № 11/3151-33 від 30.06.2010 наказами командира 2-го воєнізованого гірничорятувального загону «Про висновки атестації робочих місць по умовам праці» №86 від 09.06.2000, №71 від 03.06.2005, №122 від 03.06.2010.

Згідно до ч.2, ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконним, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Однак, враховуючи відомості трудової книжки, що підтверджують стаж роботи позивача, у період з 08.08.1991 по 30.09.1991 на «Шахті «Анненська» Виробничого об'єднання по видобутку вугілля «Стахановуголь», з 15.11.1993 по 19.10.1994 на «Шахті «Вергелівська» Держвугілляпром України», суд першої дійшов вірного висновку, що це є достатніми підставами для зарахування позивачу до страхового стажу вказаного періоду роботи.

Надані уточнюючі довідки підтверджують записи вчиненні у трудовій книжці позивача, та не є обов'язковими для підтвердження права позивача на пільгове пенсійне забезпечення.

У відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI та частини третьої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від 6 липня 2005 року №2747-IV Вищий адміністративний суд України переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті).

Виходячи з викладеного, зазначена касаційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки були належним чином досліджені й оцінені судами, а заявник не наводить підстав вважати, що суди при цьому неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи з викладеного, та керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянути Верховним Судом України у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Єрьомін