Справа № 580/53/17
Суддя: Чхайло О. В.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 580/53/17
Номер провадження 2-а/580/23/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р. Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді: Чхайло О. В.

за участю секретаря Лєсної Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Будильської сільської ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 червня 2016 року він звернувся до Будильської сільської ради із заявою № 191, у якій просив надати йому копії документів. Відповідь на вказану заяву відповідач надав листом від 15.07.2017 року № 02-20/673, який позивач отримав поштою 20.07.2016 року, чим порушено його право на отримання своєчасної відповіді на запит.

Також позивач зазначає, що в п.5 вказаного запиту він просив надати копії документів у яких зазначені назви, вартість та факт виконання робіт у котельні Будильського будинку культури. В порушення ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідач не володіючи запитуваною інформацією, але знаючи хто нею володіє, не направив цей запит належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це позивача.

Крім того, позивач зазначає, що в п.6 вказаного запиту він просив надати копії усіх рішень та інших документів, відповідно до яких Будильська сільська рада змінювала ширину вулиці Залізнична в с. Будилка в період з 2007 р оку по 2016 роки. Замість надання інформації Будильська сільська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що відповідні рішення знаходяться в архівному відділі Лебединської РДА.

Тому позивач просить суд визнати протиправними дії Будильської сільської ради щодо несвоєчасного надання відповіді на його заяву від 17 червня 2016 року №191. Визнати протиправною бездіяльність Будильської сільської ради щодо ненадання інформації запитуваної в п. 5 заяви від 17 червня 2016 року №191 та не надсилання вказаного запиту належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це позивача. Визнати протиправною бездіяльність Будильської сільської ради щодо ненадання позивачу інформації на звернення викладене в п.6 його заяви від 17 червня 2016 року №191. Зобовязати Будильську сільську раду надати позивачу інформацію на питання викладене в п.6 його заяви від 17 червня 2016 року №191.Стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, але надала заяву в якій просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги не визнає. В попередніх судових засіданнях представник відповідача мотивувала свої заперечення проти позову тим, що відповідь на звернення позивача була надана відповідно до Закону України «Про звернення громадян» у тридцяти денний термін. Стосовно вимоги ОСОБА_1 викладеної в п.5 його заяви, вона вказала про те, що сільська рада не мала документів, які він просив і допитаний в судовому засіданні свідок це підтвердив. Фінінспекцією в цій частині порушень з боку сільської ради виявлено не було, тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, представник відповідача вказала на пропущення позивачем строку звернення до суду.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17 червня 2016 року позивач звернувся до Будильської сільської ради із заявою № 191, у якій просив надати йому копії документів (а.с. 3).

На вказану заяву відповідач надіслав позивачу відповідь листом від 15.07.2017 року №02-20/673 (а.с. 4).

Відповідно до положень ст.19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції Українивизначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Суд вважає, що звернення ОСОБА_1, яке викладене в заяві від 17 червня 2016 року №191, за своїм змістом є запитом на публічну інформацію.

Відповідно до вимог ч.1, ч.4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач порушив встановлений законом строк на надання відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 по заяві від 17 червня 2016 року №191.

Згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов'язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач не надіславши питання запиту викладеного в п. 5 заяви ОСОБА_1 від 17 червня 2016 року №191 належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це ОСОБА_1, порушив вимогу вказаного Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач повідомивши позивача про те, що інформація на питання поставлене в п. 6 його заяви від 17 червня 2016 року №191, знаходиться в архівному відділі Лебединської РДА, неправомірно відмовив у наданні інформації.

Суд не погоджується з позицією представника відповідача про те, що позивач пропустив встановлений законом строк для звернення до адміністративного суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на те, що відповідь на заяву ОСОБА_1 від 17 червня 2016 року №191 була отримана ним 20 липня 2016 року, а позовна заява подана до суду 17 січня 2017 року, тому суд вважає, що відповідний строк не сплинув.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач надав суду розрахунок понесених ним судових витрат у даній справі, які просить стягнути з відповідача, а саме: витрати, повязані з переїздом на судові засідання з с. Будилки до м. Лебедина і у зворотному напрямку на суму 35 грн. 96 коп.; добові витрати, повязані з переїздом до м. Лебедина в сумі 210 грн., виходячи з розміру 30 грн. за кожну поїздку; компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 438 грн. 26 коп. Всього просить відшкодувати йому витрат на загальну суму 684 грн. 22 коп.

Суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.91 КАС України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалене судове рішення і яка не є субєктом владних повноважень, та її представнику сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 р. складає 3200 грн.

Враховуючи, що позивач не працює, йому повинна бути виплачена компенсація за відрив від звичайних занять. Однак, граничний розмір компенсації за відрив від звичайних занять не може перевищувати розмір мінімальної заробітної плати, обчислений за фактичні години відриву від звичайних занять ( п.3 додатку до постанови КМ України №590 від 27.04.2006 р. «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Для участі в судовому засіданні 10.02.2017 року позивачем (згідно наданого ним розрахунку) було затрачено 3 години, за що йому має бути компенсовано 60 грн. Суд погоджується з розрахунком затраченого позивачем часу на участь в даному судовому засіданні, оскільки він узгоджується з журналом судового засідання та з урахуванням часу прибуття позивача до суду і в зворотному напрямку.

Для участі в судовому засіданні 01.03.2017 року позивачем (згідно наданого ним розрахунку) було затрачено 2 години, за що йому має бути компенсовано 36 грн. 36 коп. Суд погоджується з розрахунком затраченого позивачем часу на участь в даному судовому засіданні, оскільки він узгоджується з журналом судового засідання та з урахуванням часу прибуття позивача до суду і в зворотному напрямку.

Для участі в судовому засіданні 14.03.2017 року позивачем (згідно наданого ним розрахунку) було затрачено 3 години, за що йому має бути компенсовано 54 грн. 54 коп. Суд погоджується з розрахунком затраченого позивачем часу на участь в даному судовому засіданні, оскільки він узгоджується з журналом судового засідання та з урахуванням часу прибуття позивача до суду і в зворотному напрямку.

Для участі в судовому засіданні 30.03.2017 року позивачем (згідно наданого ним розрахунку) було затрачено 2 години, за що йому має бути компенсовано 36 грн. 36 коп. Суд погоджується з розрахунком затраченого позивачем часу на участь в даному судовому засіданні, оскільки він узгоджується з журналом судового засідання та з урахуванням часу прибуття позивача до суду і в зворотному напрямку.

Для участі в судовому засіданні 23.05.2017 року позивачем (згідно наданого ним розрахунку) було затрачено 4 години, за що йому має бути компенсовано 80 грн. Суд не погоджується з розрахунком затраченого позивачем часу на участь в даному судовому засіданні, оскільки він не узгоджується з журналом судового засідання та часом необхідним для прибуття позивача до суду і в зворотному напрямку. З журналу судового засідання за цей день вбачається, що його тривалість, за участю позивача, становить 55 хвилин, тому з урахуванням часу необхідного для прибуття позивача в судове засідання, за цей день йому має бути виплачена компенсація не більше 3 годин, що в грошовому еквіваленті становить 60 грн.

Для участі в судовому засіданні 17.07.2017 року позивачем (згідно наданого ним розрахунку) було затрачено 5 години, за що йому має бути компенсовано 95 грн. Суд не погоджується з розрахунком затраченого позивачем часу на участь в даному судовому засіданні, оскільки він не узгоджується з журналом судового засідання та часом необхідним для прибуття позивача до суду і в зворотному напрямку. З журналу судового засідання за цей день вбачається, що його тривалість становить 55 хвилин, тому з урахуванням часу необхідного для прибуття позивача в судове засідання, за цей день йому має бути виплачена компенсація не більше 3 годин, що в грошовому еквіваленті становить 57 грн.

Для участі в судовому засіданні 19.07.2017 року позивачем (згідно наданого ним розрахунку) було затрачено 4 години, за що йому має бути компенсовано 76 грн. Суд не погоджується з розрахунком затраченого позивачем часу на участь в даному судовому засіданні, оскільки він не узгоджується з журналом судового засідання та часом необхідним для прибуття позивача до суду і в зворотному напрямку. З журналу судового засідання за цей день вбачається, що його тривалість, за участю позивача, становить 35 хвилин, тому з урахуванням часу необхідного для прибуття позивача в судове засідання, за цей день йому має бути виплачена компенсація не більше 3 годин, що в грошовому еквіваленті становить 57 грн.

Таким чином, розмір компенсації за відрив від звичайних занять ОСОБА_1 за 7 судових засідань становить 361 грн. 26 коп.

Суд не вбачає підстав для виплати позивачу добових, оскільки нормами адміністративного судочинства передбачена підсудність адміністративних справ по територіальності - тобто за місцем проживання відповідача, а у окремих випадках і за місцем перебування позивача. Наявність правил підсудності адміністративних справ зумовлює необхідність переїзду сторін та їхніх представників до іншого населеного пункту, в якому знаходиться суд, що розглядає справу. Позивач проживає на території, що підсудна Лебединському районному суду, а саме: в с. Будилка Лебединського району, яке знаходиться на незначній відстані від м. Лебедина ( 12 км), що не зумовлює необхідності наймання ним житла. Максимальний час, який був затрачений позивачем на розгляд справи в суді 55 хв. Тому суд вважає, що необхідності у виплаті позивачеві добових немає.

Також суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати понесені ним у звязку з переїздом з с. Будилка до м. Лебедин на автобусі в сумі 28 грн.

Всього, таким чином, позивачеві підлягає виплата з бюджету Будильської сільської ради компенсаційних витрат, повязаних з розглядом адміністративної справи, на суму 389 грн. 26 коп.

Також суд вважає за необхідне стягнути відповідачаза рахунок бюджетних асигнувань судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач, в розмірі 640 грн.,на користь Державної судової адміністрації України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40 Конституції України, ст. 20, 22-24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» ст. 2, 6, 17, 18, 21, 71, 94, 158-163, 167, 186 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, щодо несвоєчасного надання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 17 червня 2016 року №191.

Визнати протиправною бездіяльність Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, щодо не надсилання запиту викладеного в п. 5 заяви ОСОБА_1 від 17 червня 2016 року №191 належному розпоряднику інформації з одночасним повідомленням про це ОСОБА_1

Визнати протиправною бездіяльність Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області, щодо ненадання ОСОБА_1 інформації на звернення викладене в п.6 його заяви від 17 червня 2016 року №191.

Зобовязати Будильську сільську раду Лебединського району Сумської області надати ОСОБА_1 інформацію, якою володіє сільська рада, на питання викладене в п.6 його заяви від 17 червня 2016 року №191.

Стягнути з Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір, від сплати якого був звільнений позивач, в розмірі 640 грн. на користь Державної судової адміністрації України: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету 22030106..

Стягнути з Будильської сільської ради Лебединського району Сумської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1 компенсацію за відрив від звичайних занять в розмірі 389 грн. 26 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

На постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Лебединський районний суд Сумської області. При проголошенні вступної та резолютивної частини постанови згідно з ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Суддя: О. В. Чхайло