Справа № 360/440/17-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 360/440/17-а Головуючий у 1-й інстанції: Унятицький Д.Є.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Парінова А.Б.,

Горяйнова А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації на постанову Бородянського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації, Бородянської районної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Бородянського районного суду Київської області з позовом до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації, Бородянської районної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, в якому просила визнати протиправними дії УПСЗН Бородянської РДА та департаменту соціального захисту населення Київської ОДА щодо відмови у видачі їй посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС 1 категорії та зобов'язати УПСЗН Бородянської РДА прийняти у неї документи та внести подання до департаменту соціального захисту населення Київської ОДА для оформлення посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а також зобов'язати Київську обласну державну адміністрацію надати їй статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видати відповідне посвідчення.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 12.04.1995 ОСОБА_3 отримала посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4).

16 Лютого 2017 року їй було встановлено довічно ІІ групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС. В зв'язку з цим вона звернулася до Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації щодо встановлення йому статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Однак, листом від 24.02.2017 №196/08 відповідач відмовив їй у прийнятті відповідних документів. Вказана відмова вмотивована тим, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII виключено абзац п'ятий частини 2 статті закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» (зону посиленого радіоекологічного контролю), тобто наразі позивач не проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому, відповідно, підстави для віднесення останнього до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії відсутні.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що виключення норм щодо «зони посиленого радіоекологічного контролю» не змінює наслідків шкідливого впливу радіоактивного опромінення, яких особа зазнала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого:

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 14 вказаного Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до яких належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу. Зазначені особи належать до 1 категорії.

Таким чином, особа набуває статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії у разі, якщо вона вже має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи іншої категорії та їй встановлено інвалідність, щодо якої встановлено причинний зв'язок із Чорнобильською катастрофою.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є громадянкою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії. Вказана обставина підтверджується посвідченням, виданим 23.05.1996 серії НОМЕР_1.

З 22 березня 2015 року їй було встановлено довічно ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного із впливом аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0769304.

Таким чином, позивач має право на встановлення статусу постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Стосовно посилань відповідача та висновків суду першої інстанції про те, що таке право було втрачене позивачем у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII, яким було виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, у якій проживає позивач, з переліку радіоактивно забруднених територій, колегія суддів зазначає наступне.

Визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно вказаної норми права до зон радіоактивного забруднення належали: зона відчуження, зона безумовного (обов'язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Дійсно, 01 січня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким статтю 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» було виключено, а також виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Разом з тим, саме по собі виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє осіб, яким раніше були видані посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідного статусу і не спростовує факту проживання/роботи/навчання особи протягом, встановленого законом, проміжку часу, на території раніше віднесеній до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Прикінцевими положеннями Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» також не було передбачено, що раніше видані посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, є недійсними.

Крім того, Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції, чинній після 01 січня 2015 року, передбачає надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, певних пільг та компенсацій. Зокрема, ст.ст. 51 та 56 вказаного Закону передбачають надання особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, додаткової пенсії та пільг щодо обчислення стажу роботи (служби).

Враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також те, що позивачем надано всі необхідні документи для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, колегія суддів дійшла висновку про протиправність відмови УПСЗН Бородянської РДА у прийнятті документів позивача до розгляду для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та, як наслідок, наявність підстав до задоволення позовних вимог.

Стосовно ж позовних вимог про зобов'язання Київської обласної державної адміністрації вирішити питання видачі позивачу посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, колегія вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В свою чергу, захист прав, свобод та інтересів слід відрізняти від їх охорони. Охорона прав та інтересів має на меті запобігти їх порушенню. Охорона здійснюється шляхом встановлення відповідних норм права, правових стимулів, заборон тощо. Натомість, захист прав здійснюється виключно у разі їх порушення.

Таким чином, під час розгляду справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, а позивачу при зверненні до суду із позовом до суб'єкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства слід довести попереднє виникнення між сторонами у справі публічно-правових відносин та порушення своїх прав.

Водночас, зі змісту позовної заяви та матеріалів справи не вбачається, що на час вирішення даної справи Київською обласною адміністрацією було будь-яким чином порушено права позивача, зокрема, відмовлено у вирішенні питання про видачу позивачу посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, з огляду на що колегія суддів вважає такі позовні вимоги передчасними та такими, що наразі не підлягають задоволенню.

На переконання колегії суддів, належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача в даному випадку буде зобов'язання Управління соціального захисту населення Бородянської РДА прийняти у ОСОБА_3 документи та передати їх для підготовки подання для оформлення посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а також зобов'язання Бородянської РДА підготувати та направити подання для оформлення відповідного посвідчення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду м. Києва від 14.06.2016 по справі №К/800/35280/15.

Отже, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.

Натомість, під час ухвалення оскаржуваного рішення судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права в частині вирішення позовних вимог про зобов'язання Київської обласної державної адміністрації вирішити питання видачі позивачу посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а тому, у відповідності до ст.202 КАС України, постанова Бородянського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року підлягає скасуванню в цій частині, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197 ч.1, 202, 205, 206 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання Київської обласної державної адміністрації вирішити питання видачі ОСОБА_3 посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В решті постанову Бородянського районного суду Київської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Горяйнов А.М.

Парінов А.Б.