Справа № 328/1327/17
Суддя: Андрущенко О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Андрущенка О.Ю.,

з участю секретаря Гончарук В.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак адміністративний позов ОСОБА_3 до Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобовязати вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними щодо призупинення нарахування та виплати пенсії за віком з 01.04.2015 року та зобовязати Токмацьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити нарахування та виплату пенсії за віком з 01.04.2015 року та провести виплату компенсації втрати частини щомісячних доходів пенсії за період з 20.05.2015 року по 11.05.2017 року у звязку з порушенням строку її виплати, згідно чинного законодавства, з урахуванням офіційно встановлених індексів споживчих цін за весь період невиплати сум заборгованості пенсії до моменту фактичної виплати компенсації.

В обґрунтування зазначає, що з 11.08.2010 року відповідачем позивачу була призначена довічно пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», виплата позивачці пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2015 року призупинена у звязку з тим, що позивачка працює на посаді судді Чернігівського районного суду Запорізької області.

14.06.2016 року позивачка звернулася до відповідача із заявою щодо отримання довідки про суму невиплаченої пенсії з 01.04.2015 року, проведення її виплати та поновлення її виплати.

Згідно з листом від 24.06.2016 року відповідачем їй було повідомлено, що поновлення буде здійснено з 08.06.2016 року, тобто з дня ухвалення Конституційним судом України рішення у справі № 4-рп/2016.

12.08.2016 року відповідачем направлено інший лист на звернення від 14.06.2016 року яким позивачку повідомлено про те, що відсутні правові підстав для поновлення пенсії за віком.

24.04.2017 року повторно звернулась до відповідача з листом про поновлення нарахування та виплати пенсії та 04.05.2017 року отримала відмову відповідача про поновлення та виплату пенсії за віком.

Вважає вказане рішення незаконним відповідача незаконним та просить задовольнити позовні вимог в повному обсязі.

Позивачка в судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила.

В судовому засіданні представник позивачки позовну заяву підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надала письмові заперечення на позовні вимоги та пояснила, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» тимчасово призупинено на час роботи позивачки суддею Чернігівського районного суду Запорізької області нарахування та виплату пенсії за віком. В подальшому після звільнення позивача виплата пенсії буде поновлена. Також, звернула увагу на необґрунтованість позовних вимог щодо поновлення виплату пенсії за віком позивачу з 01.04.2015 року, оскільки, позивачем пропущено 6-ти місячний строк на звернення до суду.

Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, свідків, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Оскільки, сторонами визнається факт перебування з 2010 року позивачки на обліку в Токмацькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України як такої, що отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України визнає їх такими, що не підлягають доказуванню перед судом.

ОСОБА_3 працює суддею Чернігівського районного суду Запорізької області, що підтверджується посвідченням судді № МЗ-09389.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено забезпечення суддів та передбачена виплата суддівської винагороди. Суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час призначення пенсії за віком позивачу) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Однак, в наступному законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Аналогічні зміни також внесено до положень ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Крім того, з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року було передбачено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

У подальшому, п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-19 від 06.12.2017 року внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо продовження заборони виплати пенсії працюючим пенсіонерам до 31.12.2017 року.

В зазначеному рішенні Конституційний суд України дійшов висновку про неконституційність заборони виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особам, які працюють на посаді судді, а тому, подальше внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-19 від 06.12.2017 року, яким фактично лише продовжено строк тимчасової невиплати пенсій, не може вважатися правомірним обмеженням права на пенсію.

Таким чином, суд приходить до висновку про незаконність відмови відповідачем у нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за віком.

В той же час, необхідно зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, вперше позивачка дізналась про порушення свого права 24.06.2017 року з листа відповідача № 32/п-7 про що вказує в позовній заяві, а до суду звернулась 19.05.2017 року, тобто, з порушенням шестимісячного строку на звернення до адміністративного суду.

В той же час, враховуючи, що нарахування та виплата пенсії здійснюється періодично та щомісячно, а остання відмова позивачу в нарахуванні та виплаті пенсії за віком здійснена 04.05.2017 року (лист від 04.05.2017 року № 22/П-7), суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог щодо нарахування та виплати пенсії, починаючи з 04.05.2017 року.

Вимоги щодо стягнення компенсації витрат частини щомісячних доходів у звязку з порушення строків їх виплати задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом..

Таким чином, обовязковою умовою такої компенсації є факт нарахування особі пенсії, соціальної виплати, стипендії, заробітної плати та їх невиплата більше одного місяця.

Враховуючи, що пенсія за віком позивачу не нараховувалася, правові підстави для стягнення компенсації за затримку її виплати відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 69, 71, 105, 160-163 КАС України, суд,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобовязати вчинити дії задовольнити частково.

Визнати дії Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 пенсії за віком неправомірними.

Зобовязати Токмацьке обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_3 з 04.05.2017 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Токмацького обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн..

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Токмацький районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя