Справа № 420/68/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Стеценко О.С.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року справа №420/68/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 31 травня 2017 року у справі № 420/68/17 за позовом ОСОБА_2 до Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (з урахуванням уточнень) про:

- скасування рішення відповідача від 20 грудня 2016 року про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобовязання управління прийняти рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 розділу XVПрикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 20 вересня 2016 року (а.с. 3-5, 77-78)

Постановою Новопсковського районного суду Луганської області від 31 травня 2017 року задоволено. Скасовано рішення управління від 20 грудня 2016 про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії на пільгових умовах. Зобов'язано Марківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області прийняти рішення про призначення ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах згідно п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 2 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 20 вересня 2016 року (а.с. 90-91).

Не погодившись з судовим рішенням, Марківське обєднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 31 травня 2017 року у справі № 420/68/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що дії управління щодо відмови у призначенні пенсії є правомірними, оскільки позивачем не надано до пенсійного органу довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній (а.с. 94-97).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Разом із апеляційною скаргою від Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника (а.с. 97).

18 липня 2017 року та 25 липня 2017 року від позивача та його представника до канцелярії Донецького апеляційного адміністративного суду надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутністю та заперечення на апеляційну скаргу, в яких його представник наголошує на тому, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права та є такою, що підлягає залишенню в силі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, зокрема, з 01 лютого 1984 року по 08 червня 1999 року працював на Білолуцькому заводі по виробництву м'ясо-кісткового борошна.

З записів трудової книжки позивача вбачається, що з 01 лютого 1984 року він перебував на посаді водія спецавтомашини 3 класу (15 липня 1988 йому присвоєно 3 клас), 08 червня 1999 року звільнений у зв'язку з переведенням (а.с. 10-14).

Загальний трудовий стаж позивача складає понад 30 років.

20 вересня 2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Новопсковьскому районі Луганської області із заявою про призначення пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Для підтвердження стажу роботи, в тому числі і на пільгових умовах, позивач надав трудову книжку, архівні довідки, копії наказів у т.ч. про атестацію робочих місць та інші.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Новопсковьскому районі Луганської області від 20 грудня 2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку з ненаданням довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідник записів у ній (а.с. 6-8).

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що на день подання заяви позивача про призначення пенсії його пільговий стаж дає право на призначення пенсії на підставі положень п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак, рішення управління є протиправним, а пенсія на пільгових умовах є такою, що підлягає призначенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26 січня 1991 року № 19 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників», які дають право на пільгове пенсійне забезпечення та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 професія «машиніст крану» віднесена до професій з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою КМУ № 637 від 12 серпня 1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що з 01 лютого 1984 року він перебував на посаді водія спецавтомашини 3 класу (15 липня 1988 р.йому присвоєно 3 клас), наказом № 6/к від 15 січня 1992 року перейменовано професію на водія автомашини, зайнятого збиранням та перевезенням трупів тварин, 08 червня 1999 року звільнений у зв'язку з переведенням (а.с. 10-14).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що записи в трудовій книжці містять всі необхідні відомості, що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Крім того, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383) передбачено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, повязаних з виконанням своїх трудових обовязків.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професією незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відтак, період роботи позивача з 01 лютого 1984 року по 21 серпня 1992 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу і не потребує підтвердження атестацією робочих місць, яка введене 21 серпня 1992 року з набранням чинності постановою КМУ від 01 серпня 1992 року № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

Щодо атестації робочих місць з 22 серпня 1992 року по 08 червня 1999 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442, обов'язок проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, а у випадку її не проведення або неякісного проведення, або не передачі матеріалів атестації робочих на зберігання до архіву - відповідальність несуть керівники таких підприємств, установ організацій, а не особи, що на них працюють (працювали).

Як вбачається з трудової книжки позивача, наказом № 53 від 23 грудня 1994 року підтверджено право на пільгову пенсію, відповідно до списку №2 за результатами атестації робочого місця (а.с. 4, 22-23).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, суд зазначає наступне.

Основний вид діяльності Білолуцького заводу по виробництву м'ясо-кісткового борошна виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах. З 15 березня 2010 року Білолуцький завод по виробництву м'ясо-кісткового борошна знаходиться в процесі припинення.

Згідно архівної довідки Новопсковської районної комунальної установи «Об'єднаний трудовий архів Новопсковського району» № 01-42/377 від 26 квітня 2016 року підтверджено пільговий характер роботи позивача (а.с. 18).

Відповідно до архівних довідок № 01-42/371, 01-42/372, 01-42/373 від 26 квітня 2016 року, виданих Новопсковською районною комунальною установою «Об'єднаний трудовий архів Новопсковського району», за 1984 - 1999 роки позивачу надавалася щорічна відпустка тривалістю до 35 календарних дні, що, виходячи з положень ст.ст. 75,76 КЗпП України (в редакції, чинної на час виникнення спірних правовідносин), що підтверджує факт зайнятості позивача на роботі з шкідливими умовами праці (а.с. 15, 16, 17).

Враховуючи вищевикладене, та те, що позивачем до Пенсійного органу надано всі необхідні документи для підтвердження пільгового стажу роботи на Білолуцькому заводі по виробництву м'ясо-кісткового борошна виробництво готових кормів для тварин, а саме: трудовою книжкою, відомостями про проведення атестації робочих місць, архівними довідками, суд дійшов висновку, що у Пенсійного органу були відсутні підстави для прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах, відтак, суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірності прийняття управлінням спірного рішення та наявності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - залишити без задоволення.

Постанову Новопсковського районного суду Луганської області від 31 травня 2017 року у справі № 420/68/17 за позовом ОСОБА_2 до Марківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3

ОСОБА_4