Справа № 278/2143/16-а
Суддя: Зубчук І. В.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/2143/16-а
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 липня 2017 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - Гуцало Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання дій сільської ради протиправними та спонукання виділити аналогічну земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з даним адміністративним позовом в якому просить визнати дії Вересівської сільської ради Житомирського району неправомірними.

Позивач мотивує позов тим, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 13 серпня 2015 року за нею, як за спадкоємицею після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4, визнано право власності на земельну ділянку площею 0,12 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована на території Вересівської сільської ради Житомирського району, яку повторно передано іншій особі, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

В ході судового розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила спонукати та зобов'язати Вересівську сільську раду безоплатно виділити їй аналогічну земельну ділянку площею 0,12 га., із земель запасу в межах с.Вереси (район аєропорт) Житомирського району та визнати державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 24 червня 1997 року таким, що втратив чинність.

Представник позивач позов підтримала з викладених вище підстав та просила проводити розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області подав заяву про розгляд справи у його відсутність при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 10, статті 25, пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради

Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Системний аналіз положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить про те, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Так, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 01.04.2010 року №10-рп/2010 положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

З урахуванням викладеного, виходячи з предмету спірних правовідносин, зважаючи на наявність у відповідача у спірних правовідносинах визначальних ознак суб'єкта владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність у переданому на вирішення суду спорі визначальних ознак справи адміністративної юрисдикції.

Судом встановлено, що рішенням Вересівської сільської ради Житомирського району №2 від 28 січня 1997 року ОСОБА_4 виділено земельну ділянку 0,12 га., з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована на території Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області с.Вереси-аеропорт на підставі якого 24 червня 1997 року Вересівською сільською радою Житомирського району Житомирської області видано державний акт серії НОМЕР_1 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Торчин Коростишівського району Житомирської області помер ОСОБА_4 (а.с.8), який є чоловіком позивача ОСОБА_2 (а.с.7).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 13 серпня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено та визнано за нею, як за спадкоємицею за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4, право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,12 га. для будівництва житлового будинку, що розташована на території Вересівської сільської ради с.Вереси-аеропорт Житомирського району Житомирської області, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАП України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною сьомою вказаної статті Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У відповідності до ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Водночас, судом встановлено, що земельна ділянка для будівництва житлового будинку, що розташована на території Вересівської сільської ради с.Вереси-аеропорт Житомирського району Житомирської області, передана Вересівською сільською радою Житомирського району іншій особі, якою зведено на ній житловий будинок з господарськими будівлями.

Дана обставина не викликає суперечок і в суду не викликає сумніву щодо достовірності цих обставин (ч.3 ст.72 КАС України).

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст.14 Конституції України). Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 Земельного Кодексу України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного Кодексу України). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (п. "г" ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України).

Аналіз вищезазначених норм та досліджених судом обставин справи, дає підстави суду дійти до висновку, що у надання та повторна приватизація земельної ділянки, за одним і тим же видом цільового призначення, не може бути здійснена всупереч чинному законодавству, і як наслідок, позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 160, 162, 163, 167 КАС України, ст.ст. 14, 24 Конституції України, Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В позові ОСОБА_2 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: І.В.Зубчук