Справа № 816/337/17
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/337/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Крутько О.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області) , в якому, з урахуванням змін та доповнень, просила:

- визнати протиправною бездіяльність в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, що виразилася у не розгляді по суті заяви позивача від 15.09.2016 про надання їй земельної частки (паю), яку не одержала її матір ОСОБА_5 із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва Гребінківського району;

- зобов'язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вирішити питання про передачу земельної частки (паю) у власність ОСОБА_1, яку не одержала її матір ОСОБА_5 із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва Гребінківського району шляхом надання конкретної відповіді чи має ОСОБА_1 право одержати цю землю (пай), чи наділене Управління такими повноваженнями, тощо в розрізі наданих до суду заперечень проти позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала, що 15.09.2016 вона звернулася до відповідача із заявою про надання їй земельної ділянки (паю), яку не одержала її матір ОСОБА_5 із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва Гребінківського району. Однак відповідач 19.10.2016 надав лише формальну відповідь, якою а ні відмовив у наданні земельної ділянки, а ні передав її у власність позивачу. Вважаючи, що відповідач таким чином допустив бездіяльність щодо ненадання відповіді на звернення, позивач просила суд зобов'язати відповідача надати конкретну відповідь.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної відповіді. Додала, що за результатами звернення позивача була надана відповідь про те, що відповідач не має можливості задовольнити вказане клопотання, так як воно не відноситься до його повноважень і зазначено про те, що спори, які виникають у процесі застосування указів Президента України, інших нормативних правових актів, що регулюють правовідносини, пов'язані з реформуванням аграрного сектора економіки, зокрема, з проведення приватизації землі, використання її власниками, вирішують суди. Вказувала, що заява про надання земельної ділянки не відповідає вимогам ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України. Наявність же листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 19.10.2016 саме по собі не може свідчити про бездіяльність відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з положеннями пункту г) частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, в т.ч. на підставі прийняття спадщини.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України).

Як встановлено судовим розглядом, мати позивача, ОСОБА_5, з 1930 року і до листопада 1967 року працювала в колгоспі ім. Чапаєва Гребінківського району в с. Рудка, звідки пішла на пенсію і з членів колгоспу не виходила, що підтверджується довідкою від 28.11.1967 (а.с. 68).

У 1995 році, коли розпочалося розпаювання земель КСП ім. Чапаєва (колишній колгосп ім. Чапаєва) в с. Рудка Гребінківського району Полтавської області матір позивача - ОСОБА_5, яка на момент розпаювання була пенсіонером і на пенсію пішла в січні 1968 року з колгоспу ім. Чапаєва, не була включена до списків осіб, які мають право на одержання земельної частки (паю).

У 1997 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть І - КЕ №048675, виданим Березівською сільською радою Гребінківського району 19.09.1997) і все своє майно заповіла своїй доньці - ОСОБА_1

Відповідно до листа голови СТОВ "Рудківське" (правонаступника колгоспу ім. Чапаєва) від 20.08.2002 позивачу повідомлено, що на момент розпаювання землі станом на 13.11.1995 її матері вже не було в живих, що не відповідало дійсності, а також, що до списків розпаювання включалися тільки жителі Рудківської сільської ради (а.с. 64).

Рішенням Оржицького районного суду від 08.09.2014 позивачу відмовлено у задоволенні позову до Рудківської сільської ради Гребінківського району про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування та зобов'язання виділити земельну ділянку у зв'язку з тим, що позов подано до неналежного відповідача і позивач не заявив клопотання про його заміну, так як позивач просив визнати за нею право власності на землю, яка на даний час належить до земель державної власності, розпорядником яких Рудківська сільська рада Гребінківського району Полтавської області не являється (а.с. 69-70).

Частина четверта статті 122 Земельного кодексу України визначає, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тому позивач 15.09.2016 звернулася до начальника ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявою, в якій просила надати їй земельну ділянку (пай), яку не одержала її матір ОСОБА_5 із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва Гребінківського району (а.с. 89).

ГУ Держземагенства у Полтавській області 19.10.2016 позивачу надано відповідь №8808/6-16 (а.с. 61) наступного змісту:

"...Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи виконавчої влади діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області діє відповідно до Положення про ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 03.03.2015 №9 та реалізує покладені на нього повноваження згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України по передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у відповідності до вимог Земельного кодексу України.

Порядок паювання земель було визначено Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" № 720/95 від 08.08.1995.

Згідно зі ст. 23 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент розпаювання) право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські, районні ради народних депутатів.

Відповідно до положень ч. 2 Указу Президента право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Одночасно повідомляємо, що спори, що виникають у процесі застосування указів Президента України, інших нормативних актів, що регулюють правовідносини, пов'язані з реформуванням аграрного сектора економіки й, зокрема, з проведенням приватизації землі, використання її власниками, вирішують суди.".

Не погоджуючись із правомірністю наданої відповіді, вважаючи її такою, що не дає відповіді по суті звернення, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (надалі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною третьою статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до п.п. 39 п. 4 Положення про ОСОБА_4 управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 №333, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за №1391/29521, ОСОБА_4 управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю Держгеокадастру.

Згідно з частинами 1, 4 статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, результатом розгляду звернення особи має бути рішення лише у вигляді задоволення заяви (клопотання) чи відмови у задоволенні з роз'ясненням мотивів такої відмови.

У судовому засіданні представник відповідача вказувала, що за результатами розгляду звернення позивача ОСОБА_4 управлінням була надана відповідь від 19.10.2017 №8808/6-16, в якій було вказано, що ОСОБА_4 управління не має можливості задовольнити вказане клопотання, так як воно не відноситься до його повноважень і зазначено про те, що спори, які виникають у процесі застосування указів Президента України, інших нормативних актів, що регулюють правовідносини, пов'язані з реформуванням аграрного сектора економіки, зокрема з проведення приватизації землі, використання її власниками вирішують суди.

На спростування вказаного представник позивача зазначив, що відповідь ГУ Держгеокадастру у Полтавській області не конкретизована, оскільки не містить зауважень щодо невідповідності поданої позивачем заяви, чітко не визначає неможливість відповідача задовольнити заяву про надання земельної частки (паю) з підстав відсутності в органу держгеокадастру відповідних повноважень, що таким чином унеможливлює подальші дії позивача щодо отримання земельної ділянки (паю).

З аналізу листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 19.10.2016 №8808/6-16 судом встановлено, що, дійсно, він не містить чіткого висновку про задоволення заяви про надання земельної частки (паю) чи про відмову у задоволенні заяви про надання такої частки, натомість наведено перелік норм, з яких неможливо зрозуміти чітку позицію суб'єкта владних повноважень з приводу порушених у заяві питань.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку про правомірність позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині не розгляду по суті заяви від 15.09.2016.

Позивач у змінах до позову обрав такий спосіб захисту свого порушеного права як зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вирішити питання про передачу земельної частки (паю) у власність ОСОБА_1, яку не одержала її матір ОСОБА_5 із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва Гребінківського району шляхом надання конкретної відповіді чи має ОСОБА_1 право одержати цю землю (пай), чи наділене Управління такими повноваженнями, тощо в розрізі наданих до суду заперечень проти позову.

Вирішуючи питання про обрання способу захисту порушених прав позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо розгляду звернень осіб з питань, віднесених до відання Держгеокадастру є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам, уповноваженим на виконання функцій держави, певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Так званий вільний розсуд посадової чи службової особи це вибір між двома або більше альтернативами, коли кожна альтернатива законна. У такому випадку суд не може зобов'язати суб'єкта владних повноважень обрати один із правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде законним. Однак, якщо законна альтернатива відсутня, не може йтися про розсуд.

ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, як суб'єкт владних повноважень, повинен діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а його дискреційні повноваження обмежені вимогами законів.

Під час вирішення питання про розгляд звернення особи відповідач може прийняти рішення по суті звернення з наданням позитивної відповіді чи обґрунтованої негативної відповіді.

Враховуючи те, що заява позивача не вирішувалася по суті уповноваженим органом, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання їй земельної частки (паю), яку не одержала її матір ОСОБА_5 із земель колишнього колгоспу ім. Чапаєва Гребінківського району по суті звернення, з урахуванням висновків суду.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області в частині не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 15.09.2016.

Зобов'язати ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.09.2016 по суті звернення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Повний текст постанови складено 24.07.2017.

Суддя Є.Б. Супрун