Справа № 425/1454/17
Суддя: Мирошникова О. Ш.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 Провадження №2-а/425/78/17

Справа №425/1454/17

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі: головуючого судді Мирошникової О.Ш., за відсутністю сторін, розглянувши у приміщенні Рубіжанського міського суду Луганської області в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

20 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати позивачу пенсії з 01.03.2016;

- зобов'язати відповідача з 01.03.2016 поновити нарахування та виплату пенсії за віком позивачу;

- звернути постанову до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що він перебуває на обліку в Рубіжанському об'єднаному УПФУ Луганської області та до лютого 2016 року отримував пенсію, яка є єдиним джерелом його існування, однак відповідач з березня 2016 року припинив виплату пенсії позивачу без повідомлення причин. Позивач зареєстрований за місцем проживання в місті Стаханові Луганської області, в якому органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому позивач отримав статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується відповідною довідкою, строк дії якої не обмежений. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати йому пенсії протиправною, оскільки відповідач не виплачуючи позивачу пенсію порушує його конституційні права, тому він звернувся з цим позовом до суду.

20.07.2017 представник відповідача подала суду заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначає, що УПФУ в місті Рубіжному не визнає позовних вимог ОСОБА_1 та заперечує проти них, зокрема, зазначає, що позивач 25.07.2016 звернувся до відповідача з письмовою заявою про призначення пенсії за віком, згідно розпорядження відповідача від 05.09.2015 № 99326 позивачу з 01.03.2016 призначена та продовжена довічно виплата пенсії за віком. Згідно з довідкою від 25.05.2016 № 917012759 позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу, дата закінчення дії довідки встановлена 24.11.2016, інспектор УПЗСН виходив за місцем реєстрації тимчасового проживання позивача, але двері ніхто не відчинив. Також 15.11.2016 до УПСЗН звернулася власниця квартири за адресою тимчасового місця проживання позивача та повідомила, що така особа за її адресою не мешкала. Рішенням комісії виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 23.11.2016 № 19 позивачу відмовлено у виплаті пенсії. У зв'язку із відмовленням ОСОБА_1 у відновленні соціальних виплат з причини не підтвердження інформації про фактичне місце проживання, відповідачем виплата пенсії йому була призупинена з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції». Також, представник відповідача просить позовні вимоги за період з 01.03.2016 по 31.12.2016 залишити без розгляду, в зв'язку з пропуском строку звернення до суду (а.с. 55-56).

В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в прохальній частині позовної заяви наявне клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просить ухвалити рішення з урахуванням наданих заперечень.

Відповідно до ст. 41 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у даній справі, скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає адміністративну справу за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в адміністративній справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що правонаступником Управління Пенсійного фонду України в м.Рубіжному Луганської області, ідентифікаційний код юридичної особи 21792436 є Рубіжанське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Луганської області, ідентифікаційний код юридичної особи 41245565 (а.с. 27-29).

За інформацією пенсійної справи ОСОБА_1 07.02.2007 було призначено довічно пенсію за віком та за розпорядженням № 99326 від 05.09.2016 його було взято на облік в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Рубіжному з підстав «облік справи, призначеної в минулих роках» згідно його заяви від 25.07.2016 та продовжено нарахування та виплату пенсії за віком (а.с. 30, 34).

Згідно копії паспорту позивача, його зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_2 (а.с. 35, 36).

Згідно довідки від 25.05.2016 № 917012759 позивач взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управлінні праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради. Тимчасова адреса місця проживання позивача - АДРЕСА_1. Ця довідка була видана позивачу 25.05.2016, дата закінчення дії довідки вказана 24.11.2016 (а.с. 38).

Також, в пенсійній справі наявна заява ОСОБА_1 до УПФУ в м. Рубіжному про перерахування на поточний рахунок відділення АТ «Ощадбанк» його пенсію (а.с. 42).

Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов від 09.11.2016, підписаного соціальним інспектором (прізвище не зазначено), 09.11.2016 двері ніхто не відчинив, 11.11.2016 повторне повідомлення, 15.11.2016 надійшла власник та написала заяву, що ОСОБА_1 не мешкав (а.с. 45).

Згідно копії витягу з рішення № 19 від 23.11.2016 засідання комісії з питань призначення (відновлення, відмовлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 відмовлено у виплаті пенсії (а.с. 44).

Як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_1 з березня 2016 року Управлінням ПФУ в м.Рубіжному було призупинено виплату пенсії як внутрішньо переміщеній особі, що визнано представником відповідача у письмових запереченнях (а.с. 1, 55-56).

В позовній заяві вказано, що позивач не отримував жодного рішення відповідача про припинення йому виплати пенсії, лише у червні 2017 року він зателефонувала до відповідача та дізнався, що йому припинили виплату пенсії, в зв'язку з «списками СБУ».

Доказів про повідомлення позивача про підстави припинення йому виплати пенсії з березня 2016 чи відмову в поновленні виплати пенсії з березня 2016 відповідачем до справи не надано.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Судом встановлено, що позивачем до УПФУ було надано довідку від 25.05.2016 № 917012759, згідно якої позивач взятий на облік як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в Управлінні праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради, тимчасова адреса місця проживання позивача - АДРЕСА_1, строк дії довідки 24.11.2016, тобто позивач з 25.05.2016 набув статусу внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується зазначеною довідкою (а.с. 38).

В запереченнях представник відповідача посилається на те, що в зв'язку з поверненням ОСОБА_1 до покинутого місця проживання є всі підстави для скасування дії довідки про облік внутрішньо переміщеної особи. Також, за рішенням комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам ОСОБА_1 відмовлено у відновленні пенсії з причини не підтвердження фактичного місця проживання, тому дії Управління ПФУ в припиненні виплати пенсії є правомірними.

Суд не погоджується з такими доводами представника відповідача.

В ході розгляду справи встановлено, що УПФУ в м.Рубіжному не приймало жодних рішень про припинення виплати пенсії позивачу з 01 березня 2016 року.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (в редакції на час призупинення пенсії позивачу) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюються в установах публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому. Зазначені виплати припиняються з місяця, наступного за тим, у якому завершився строк дії такої довідки, виданої після 09.09.2015 року. У разі продовження строку дії довідки зазначені виплати поновлюються з дати припинення їх виплати.

Отже, умовами продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк України» або з доставкою додому весь час дії такої довідки.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 на час її прийняття строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлено не було.

26.08.2015 Постановою Кабінету Міністрів № 636 було внесено зміни до Постанови № 509, якими, зокрема було встановлено строк дії такої довідки у шість місяців з дати її видачі.

Постановою Кабінету Міністрів від 08.06.2016 № 352 було також внесено зміни до Постанови № 509, згідно яких встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Довідка № 917012759 видана позивачу 25.05.2016, тобто до 20.06.2016, а тому діє безстроково, незважаючи на те, що в ній міститься інформація про строк її дії «до 24.11.2016». Доказів скасування дії зазначеної довідки справа не містить (а.с. 38).

З копії пенсійної справи вбачається, що позивач як пенсіонер має рахунок в ПАТ «Державний ощадний банк України» для отримання пенсії, також наявна заява позивача про перерахування йому пенсії на цей рахунок (а.с. 42).

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеними у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

У статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1)якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2)на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3)у разі смерті пенсіонера;

4)у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5)в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 ст. 49 зазначеного Закону України поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Отже, в статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутня така підстава як «інформація, яка надійшла від Служби безпеки України про можливо безпідставну виплату пенсії», як про це заявляє представник відповідача у запереченнях. Також, в цій статті відсутні такі підстави як непроживання у місті тимчасової реєстрації чи повернення до місця реєстрації.

Таким чином, суд вважає, що на час припинення відповідачем виплати пенсії позивачу - 01.03.2016 були відсутні, встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для припинення йому пенсії.

Отже, суд дійшов висновку, що на час припинення пенсії позивачу 01.03.2016 не існувало підстав, передбачених чинним законодавством для такого припинення, тому бездіяльність відповідача яка виразилася у невиплаті пенсії позивачу є протиправною, доказів щодо правомірності такої бездіяльності по невиплаті пенсії позивачу з 01.03.2016 представником відповідача до справи не надано.

При цьому, суд не погоджується з позицією позивача, що саме дії відповідача щодо невиплати йому пенсії є протиправними, оскільки діями є активна поведінка суб'єкта, а бездіяльністю - пасивна поведінка, яка в цій справі виразилася у формі не вчинення дій по виплаті своєчасно пенсії позивачу.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Щодо посилань представника відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду та залишення позовних вимог за період з 01.03.2016 по 31.12.2016 без розгляду, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлений цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На переконання суду встановлений ст. 99 КАС України строк звернення до адміністративного суду не пропущений позивачем.

Як вже зазначалося судом вище у цій постанові, відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка виразилася у невиплаті позивачу пенсії з 01.03.2016. За своїм визначенням бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб'єкта, яка виразилася у формі не вчинення дій, які він зобов'язаний вчинити, тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, є такою, що триває. Через це застосовувати наслідки пропущення строку звернення до суду до триваючої бездіяльності відповідача, яка не має часових обмежень, не є можливим.

Із справи вбачається, що позивач первинно звернувся до відповідача із заявою про виплату раніше призначеної пенсії 25.07.2016, також подав заяву про перерахунок йому пенсії на рахунок у банківському відділенні міста Рубіжного.

Така категорія пенсіонерів як позивач, які перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду на підставі електронних пенсійних справ та є внутрішньо переміщеними особами мають можливість отримувати свої пенсії лише на рахунки, відкриті у відділеннях ПАТ «Державний ощадний банк України».

Як загальновідомо в місті Стаханові Луганської області, де зареєстроване місце проживання позивача, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі й органи Пенсійного фонду та відділення Державного ощадного банку України. При цьому, діючим на цей час законодавством не встановлено заборони пенсіонерам повертатися до зареєстрованих місць проживання.

Тому перевірити надходження на рахунок пенсії, перебуваючи за місцем своєї реєстрації позивач не має можливості з об'єктивної причини, зазначеної в попередньому абзаці, в зв'язку з чим доводи представника відповідача про обізнаність позивача щодо невиплати йому пенсії одразу з місяця такої невиплати не заслуговують на увагу суду.

Разом з цим, в позовній заяві вказано, що позивач у червні 2017 зателефонував до відповідача, де його повідомили про припинення виплати йому пенсії, доказів, які спростовують це справа не містить.

Отже, враховуючи звернення позивача до відповідача щодо бездіяльності у червні 2017 року та наступне звернення 20.03.2017 з адміністративним позовом до суду не дають підстав стверджувати про пропущення строку звернення, встановленому у ст. 99 КАС України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що за ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія, яка не отримана з вини органу ПФУ виплачується за минулий час без обмежень будь-яким строком.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю та визнати протиправною бездіяльність Рубіжанського об'єднаного УПФУ Луганської області щодо невиплати пенсії позивачу з 01.03.2016 та зобов'язати Рубіжанське об'єднане УПФУ Луганської області поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.03.2016.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету, суд вважає необхідним допустити цю постанову до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць.

В зв'язку з тим, що судом було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, враховуючи задоволення позову та звільнення відповідача від сплати судового збору за ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд покладає судові витрати за рахунок держави.

Суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що роботу Донецького апеляційного адміністративного суду відновлено у місті Краматорську Донецької області (місцезнаходження суду: 84301, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Марата, 15, будівля Художньої школи).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 71, 94, 128, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо невиплати з 01 березня 2016 року пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2; іпн НОМЕР_1).

Зобов'язати Рубіжанське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області з 01 березня 2016 року поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2; іпн НОМЕР_1).

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України постанова суду виконується негайно у межах суми стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Ш. Мирошникова