Справа № 368/874/17
Суддя: Іванюта Т. Є.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/874/17
Провадження № 2-а/368/58/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2017 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іван юти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до УСЗН Кагарлицької РДА про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та визнаний інвалідом 2 групи захворювання пов»язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (1 категорія) з 14.06.2012 року довічно.

У ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брав участь у складі невоєнізованого формування служби Цивільної Оборони Кагарлицького району від Кагарлицького АТП 23255 в періоди 04.04.1988 по 04.05.1988рр., що підтверджується довідкою відділу містобудування та архітектури, капітального будівництва і цивільного захисту, випискою із наказу № 67-ком від 4 квітня 1988 року.

Відповідно до п.9 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " - особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов"язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, належать до інвалідів війни. Однак відповідач відмовив йому у видачі відповідного посвідчення та надання статусу інваліда війнипославшись на те, що органи соціального захисту населення встановлюють статус інваліда війни на підставі довідки, яка є витягом з розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області і містить інформацію про залучення особи до формувань Цивільної оборони та документів про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ,а також довідки про встановлення інвалідності, захворювання якого пов»язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Довідка №01.1-14/1081-4 від 30.06.2017 року, видана Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, носить інформаційний характер, в ній зазначено, що згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС», хто являється учасником ліквідації ЧАЕС. Тобто у позивача відсутнє будь яке підтвердження залучення його до складу формувань Цивільної оборони, а тому просить встановити йому статус інваліда війни як особі, що приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування Цивільної оборони - правових підстав не має.

Дану відмову він вважає незаконною і просить визнати дії УСЗН Кагарлицької РДА щодо відмови в наданні йому статусу інваліда війни неправомірними.

Зобов'язати УСЗН Кагарлицької РДА встановити йому статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

В судове засідання позивач не з»явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день і час слухання справи повідомлені належним чином, надіслали заяву про розгляд справи в їх відсутність, а також проти позову заперечили в зв»язку з відсутністю правових підстав для надання статусу інваліді війни.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та 2 групу інвалідності, що стверджується копією посвідчення - серії НОМЕР_1 від 05.07.2012 р. та є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС №1. Згідно довідки до акту огляду МСЕК - № 792008 від 15.06.2012 року, позивачу встановлена друга група інвалідності з 14.06.2012 року, причиною якої є захворювання, пов"язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що також стверджується експертним висновком Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії № 53-1741 від 25.04.2012 року.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Кагарлицьким АТП 11032, правонаступником якого є ВАТ «Кагарлицьке АТП - 13255» з 1985 р. по 1999 р.

З довідки №42 від 28.02.2008 року вбачається, що наказом директора Кагарлицького автотранспортного підприємства 11032 від 14.12.1985 року за №4 створені підрозділи та сили Цивільної оборони підприємства: де до невоєнізованих формувань ЦО відносилась автомобільна колона Цивільної оборони.

Копією виписки з наказу АТП 23255 №67-коп від 04.04.1988 року, стверджується, що ОСОБА_1 був відряджений в м.Чорнобиль, для роботи на будівництві АЕС.

Згідно довідки відділу містобудування та архітектури, капітального будівництва і цивільного захисту від 20.04.2017 року 14-29/106 ОСОБА_1 був залучений до складу формувань цивільної оборони Кагарлицького АТП 23255 з 04.04.1988 р. по 04.05.1988 р, створених згідно з наказом начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 р. №90.

Згідно інформаційної довідки департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 30.06.2017 року Київської ОДА №01.1-14/1081-4 цивільна оборона організовувалася за територіально-виборчим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об»єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов»язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають неповнолітніх дітей. Статтею 10 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що Учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням вищевикладеного, формування ЦО, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

У відповідності до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборони СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Пастанова про організацію та ведення цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року №01, від 30.04.1986 року №02, від 04.05.1986 року №16, від 19.05.1986 року №52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Аналогічні вимоги були зазначені в Законі України «Про Цивільну оборону України» та Положенні про Цивільну оборону України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.1994 № 199. На теперішній час Цивільна оборона регулюється Кодексом цивільного захисту.

З урахуванням вищевикладеного, формування Цивільної оборони, в т.ч. і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих.

У відповідності до частини 2 статті 35 Закону України «Про правові засади цивільного захисту » від 24 червня 2004 року № 1859, сили і засоби підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності і підпорядкування, які залучаються у відповідному порядку до здійснення заходів цивільного захисту, а також добровільні рятувальні формування, належать до регіональних і місцевих сил цивільного захисту.

Таким чином громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Відповідно до Указу Президента України № 109/2008 від 07 лютого 2008 року «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування», на органи державної влади зокрема покладено обов'язок по вжиттю невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов'язкове надання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України «Про звернення громадян», упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо недопущення надання неоднозначних, необгрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст.75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада. Конституція України не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами або листами змінювати положення законів.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень при відмові у встановленні ОСОБА_1 статусу та видачі посвідчення інваліда війни, діяв протиправно, з порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 КАС України та Указу Президента України № 109/2008 від 07 лютого 2008 року, а тому відмова відповідача є незаконною.

Згідно зет. 71 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України. «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.9 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року в редакції Закону від 15.06.2004 року - особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов"язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, належать до інвалідів війни. Ст..18 Вказаного Закону передбачено, що статус інваліда війни підтверджується посвідченням, порядок виготовлення якого визначений постановою КМ України від 12 травня 1994 року №302 "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни" та видаються пенсіонерам, які отримують пенсії в органах Пенсійного Фонду, органами праці та соціального захисту населення..

Тому суд вважає ,що дії управління соціального захисту населення Кагарлицької РДА у відмові №512 від 10.07.2017 року в наданні позивачу статусу інваліда війни неправомірними, і позов слід задоволити.

Від сплати судового збору позивача слід звільнити як потерпілого від аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 158,159,160,161,162,163,167 КАС України, ст. 19,55,56 Конституції України, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ст..35 Закону України "Про правові засади цивільного захисту" суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задоволити.

Визнати незаконними дії Управління соціального захисту населення Кагарлицької РДА щодо відмови надати ОСОБА_1 статусу інвалідів війни з видачею відповідного посвідчення.

Зобов"язати Управління соціального захисту населення Кагарлицької РДА надати ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного адміністративного суду Київської області через Кагарлицький райсуд протягом 10 днів.

Суддя : Т.Є.Іванюта