Справа № 805/5104/16-а, 805/510
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аляб'єв І.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року справа №805/5104/16-а

84301, Донецька область, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар Челахова О.О.,

за участю: позивач не зявився,

представника відповідача ОСОБА_2, довіреність № 2 б/н,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волноваської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у справі № 805/5104/16-а за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Волноваської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2016 року фізична особа підприємець ОСОБА_3

звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Волноваської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення від 23 листопада 2016 року № /353 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 3744,75 грн.: штраф у розмірі 252,40 гривень (10%) за період з 22 липня 2014 року по 09 березня 2016 року, штраф у розмірі 1 312,36 гривень (20%) за період з 21 січня 2015 по 17 березня 2016 року, пеня у розмірі 2 179,99 гривень (0,1%) (4-5).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року адміністративний позов - задоволено. Рішення Волноваської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 23 листопада 2016 року № /353 про застосування штрафу у розмірі 252,40 гривень за період з 22 липня 2014 року по 09 березня 2016 року, у розмірі 1 312,36 гривень (20%) за період з 21 січня 2015 по 17 березня 2016 року та нарахування пені 2 179,99 гривень - скасовано. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Волноваської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551,20 грн. (а.с.20-22).

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою на прийняте рішення та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на те, що позивач, як платник єдиного внеску не надав ні до ОДПІ, а ні під час судового розгляду сертифікат Торгово промислової палати України (а.с.45-46).

Позивач в судове засідання не зявився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотанням про розгляд справи за його присутності не звертався.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою та посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_3 фізична особа - підприємець, ІПН НОМЕР_1 є платником єдиного податку № 091114, знаходиться на обліку у Волноваській обєднаній Державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області як платник єдиного внеску та зареєстрований у Волноваському районі Донецької області, смт. Новотроїцьке, вул. Верхня, 26 (а.с.6,7).

Відповідач, Волноваська обєднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області, є субєктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Волноваською обєднаною Державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області прийнято рішення № /353 від 23 листопада 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 3744,75 грн.: штраф у розмірі 252,40 гривень (10%) за період з 22 липня 2014 року по 09 березня 2016 року, штраф у розмірі 1 312,36 гривень (20%) за період з 21 січня 2015 по 17 березня 2016 року, пеня у розмірі 2 179,99 гривень (0,1%) (а.с.8).

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності застосування податковим органом до платника податків штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, що регулюється нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ (далі - Закон № 2464-VІ), Інструкцією про порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 9 вересня 2013 року № 455 (далі Інструкція № 455) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Положеннями статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Тобто, контролюючим органам, надано також право здійснення контролю за нарахуванням, повнотою і своєчасністю сплати єдиного соціального внеску.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі за текстом Закон № 2464-VI) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Законом № 2464-VІ визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VІ недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

За приписами абзацу першого пункту першого частини першої статті 4 зазначеного Закону платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, платник податків в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обов'язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судами першої і апеляційної інстанції встановлено та підтверджено наявними матеріалами справи, що позивачем - платником єдиного внеску, своєчасно не сплачені суми страхових внесків з 22 липня 2014 року 17 березня 2016 року.

Статтею 9 Закону № 2464-VІ визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Частиною 11 вказаної статті визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 25 цього Закону суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Спірним питанням даної справи є звільнення платників єдиного внеску, що здійснюють діяльність в зоні проведення антитерористичної операції від зобовязань щодо нарахування штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на час проведення антитерористичної операції.

Спеціальним законодавством стосовно справляння податків, зборів та єдиного внеску на час проведення антитерористичної операції позивач, який зареєстрований в зоні проведення антитерористичної, звільнений від сплати поточних зобовязань зі сплати єдиного внеску виходячи з наступного.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі Закон № 1669-VІІ).

Законом № 1669-VІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) внесені зміни до Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», зокрема, розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-4 такого змісту: «Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану».

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються. На момент вирішення справи по суті судом, антитерористична операція не закінчилась.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Отже, пункт 9-4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VІ є умовною нормою, оскільки звільняє платників єдиного внеску від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, крім іншого, за умови надання заяви платником єдиного внеску про звільнення від сплати єдиного внеску до контролюючого органу.

Спірним питанням, що є предметом розгляду в даній справі, є неправомірне нарахування саме штрафних санкцій та пені на несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, проте звільнити себе від сплати єдиного внеску позивач не потребує та намагається сумлінно, в строки сплачувати фінансові зобовязання.

Абзацом 2 статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 02 грудня 2015 року № 1275-р Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. До вказаного Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Дружківка та м. Донецьк Донецької області.

Відповідно до частин 1-3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1669-VІІ, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, внесені Законом України № 1669 зміни до Закону № 2464-VІ звільняють від сплати єдиного внеску субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, оскільки на час розгляду даної справи Президентом України не приймався Указ про завершення проведення антитерористичної операції, тобто період проведення антитерористична операція триває. Крім того, відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Щодо твердження відповідача, що позивач, як платник єдиного внеску не надав ні до ОДПІ, а ні під час судового розглядут сертифікат Торгово промислової палати України, колегія суддів зазначає що, статтею 9-4 розділу VІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» передбачено, що «Платники єдиного соціального внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

З матеріалів справи вбачається, що причиною нарахування позивачу штрафних санкцій та пені стало несвоєчасна сплата позивачем єдиного соціального внеску з 22 липня 2014 року 17 березня 2016 року.

Разом з тим, враховуючи звільнення діючим законодавством позивача від відповідальності, передбаченої за невиконання обовязків платника єдиного внеску, в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, суд дійшов висновку, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 3744,75 грн.: штраф у розмірі 252,40 гривень (10%) за період з 22 липня 2014 року по 09 березня 2016 року, штраф у розмірі 1 312,36 гривень (20%) за період з 21 січня 2015 по 17 березня 2016 року, пеня у розмірі 2 179,99 гривень (0,1%) прийнято відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення податкового органу від 23 листопада 2016 року № /353 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у сумі 3744,75 грн.: штраф у розмірі 252,40 гривень (10%) за період з 22 липня 2014 року по 09 березня 2016 року, штраф у розмірі 1 312,36 гривень (20%) за період з 21 січня 2015 по 17 березня 2016 року, пеня у розмірі 2 179,99 гривень (0,1%) є необґрунтованим та таким, що не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішень суб'єктів владних повноважень відповідно до вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою для його скасування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін постанови суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-15, 17-24, 69-72, 86, 94, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Волноваської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у справі № 805/5104/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 у справі № 805/5104/16-а за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Волноваської обєднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення від 23 листопада 2016 року № /353 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26 липня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 26 липня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Головуючий: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

ОСОБА_4