Справа № 522/11766/17
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/1668/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі і просила визнати протиправним та скасувати рішення Центрального Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси № 25 від 15.05.2017 р.; зобовязати Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника стосовно ОСОБА_2 з 12.05.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог відзначила, що 20 травня 2016 року прокуратурою Одеської області було видано ОСОБА_3 довідку № 487 про те, що він працював в прокуратурі Київського району м. Одеси на посаді прокурора прокуратури і його посадовий оклад становить 9871, 39 грн.. Згідно розпорядження управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси №850586 від 12.10.2016 року щодо перерахунку пенсії через зміну надбавки, ОСОБА_3 було перераховано пенсію та встановлено щомісячну пенсію у розмірі 7879, 11 грн., що складає 80 відсотків від його посадового окладу. 12.05.2017 року вона, ОСОБА_1, звернулася до Центрального об'єднаного УПФУ в м. Одесі із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру». Центральним відділом з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Управління Пенсійного Фонду України м. Одеси 15 травня 2017 року було прийнято рішення № 25 про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру». Відмова була аргументована тим, що згідно п. 19 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника мають непрацездатні члени сім'ї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сімї, 70 відсотків - на двох і більше членів сімї. Відповідно до п. 5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих Актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ у звязку з неприйняттям до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Між тим, позивачка з даним рішенням відповідача не згодна та вважає необґрунтованим та таким, що суперечить чинному законодавству України та порушує її законні права та інтереси на підставі наступного. З посиланням на положення статей Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (ст.36, 37, 105), вважає, що рішення відповідача має бути скасоване.

Ухвалою суду від 30.06.2017 року було відкрито скорочене провадження у справі.

До суду 12.07.2017 року надійшли письмові заперечення відповідача, згідно яких позовні вимоги ОСОБА_1, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, не визнали та вважають такими, що задоволенню не підлягають. У запереченнях відповідача зазначено, що вважають рішення органу пенсійного фонду є правомірним, оскільки положення ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, яким передбачено відповідне пенсійне забезпечення, мала набрати чинності 25.04.2015 року (через 6 місяців після опублікування цього Закону). Водночас, Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» щодо відтермінування набрання чинності» №335-VII від 02.04.2015 року змінив дату набрання чинності з 25.04.2015 року на 15.07.2015 року. Позивачка звернулась з відповідною заявою до органу пенсійного фонду 12.05.2017 року, тобто коли норми Закону не набули чинності. Крім того, вважають, що дані правовідносини розповсюджується дія положень п.5 розділу 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213- VIIІ, згідно якого у звязку з неприйняттям до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, призначення та перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» не здійснюється.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 20 травня 2016 року прокуратурою Одеської області було видано ОСОБА_3 довідку № 487 про те, що він працював в прокуратурі Київського району м. Одеси на посаді прокурора прокуратури і його посадовий оклад становить 9871, 39 грн..

Згідно розпорядження управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси №850586 від 12.10.2016 року щодо перерахунку пенсії через зміну надбавки, ОСОБА_3 було перераховано пенсію та встановлено щомісячну пенсію у розмірі 7879, 11 грн., що складає 80 відсотків від його посадового окладу.

10 березня 2017 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №487573, виданим повторно 21.04.2017 року Одеським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеської області.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою померлого та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №339694 від 30.01.2001 року.

15 травня 2017 року Центральним обєднаним УПФУ в м. Одесі за розглядом заяви №3161 від 12.05.20176 року у відношенні ОСОБА_2 прийнято рішення №25 про відмову у призначені пенсії по втраті годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру».

Згідно рішення орган пенсійного фонду зазначив, що «відповідно до п.5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIIІ, у звязку з неприйняттям до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». На підставі вищезазначеного право на призначення пенсії по втраті годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру» відсутнє.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1, діюча в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, звернулась до суду з відповідним позовом.

У відповідності до п.19 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ, пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї прокурора або слідчого, які були на його утриманні на момент смерті (при цьому дітям пенсія призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника), за наявності у померлого годувальника стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років, у розмірі 60 відсотків середньомісячного (чинного) заробітку на одного члена сімї, 70 відсотків - на двох і більше членів сімї. До непрацездатних членів сімї померлого прокурора або слідчого належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Суд звертає увагу на те, що призначити пенсію згідно Закону України «Про прокуратуру» немає законних підстав, оскільки згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ - з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «; Про судову експертизу», «;Про національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного Кодексів України, Положення про помічника - консультанта Народного депутата України, в разі прийняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах.

Оскільки, такий Закон прийнято не було, у визначений термін, зазначена вище норма Закону набула чинності з 01.06.2015, тобто після звернення позивачки та відмови відповідача.

Наведені норми на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Таким чином, призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника повинно здійснюватись відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Суд вбачає, що оскаржуваним рішенням органу пенсійного фонду №25 від 15.05.2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника згідно Закону України «Про прокуратуру».

Оскільки позивачка звернулась з приводу призначення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника до управління 12.05.2017 року, то застосовувати до регулювання даних відносин редакцію Закону України «Про прокуратуру», яка втратила чинність з 15.07.2015 (крім окремих положень), немає законних підстав.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вбачає, що у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, та оскаржуване рішення №25 від 15.05.2017 року відповідає положенням чинного на той час законодавства.

У матеріалах справи відсутня заява позивачка, з якою вона зверталась до органу пенсійного фонду, тому встановити з яких підстав та з посиланням на який Закон вона просила призначити пенсію суд не має можливості.

При цьому, звертаючись до суду, позивачка просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 25 від 15.05.2017 р.; зобовязати Центральне обєднане Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника стосовно ОСОБА_2 з 12.05.2017 року саме з підстав Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Між тим, суду не надано доказів, що позивачка зверталась до органу пенсійного фонду з приводу призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та їй було відмолено у цьому. Отже, суд не вбачає спору між сторонами в цій частині та порушення з боку відповідача прав та інтересів позивачки в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин саме від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, з урахуванням вищевикладеного суд вбачає безпідставність вимог ОСОБА_1, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, а тому відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись ст. ст. 2, 7-9, 11, 19, 71, 86, 158, 160, 162, 163, 167, 183-2 КАС України, Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-УІІІ, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення в частині визнання дій протиправними. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Домусчі Л.В.

14.07.2017