Справа № 813/739/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року справа № 813/739/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:
Головуючого - судді Кухар Н.А.
секретаря судового засідання Шавель М.М.
за участю :

представника позивача Дашинич О.Б.

представника відповідачів Лясковця В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому згідно заяви про зміну позовних вимог просять:

визнати протиправним та скасувати наказ Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06 січня 2017 року № 16 АГ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» старшого прапорщика ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19 січня 2017 року № 20-ОС про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби в запас старшого прапорщика ОСОБА_1 за пунктом «е» частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника Луцького прикордонного загону «По особовому складу» від 24 січня 2017 року № 16-ос про виключення зі списків частини та усіх видів забезпечення з 24 січня 2017 року;

зобов`язати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України та Луцький прикордонний загін змінити підставу звільнення з військової служби в запас старшого прапорщика ОСОБА_1 , а саме: підставу з пункту «е» частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на пункт «а» частини 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту; дату звільнення 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвалою судді Клименко О.М., від 22 лютого 2017 року відкрито провадження у даній справі.

28 квітня 2017 року на підставі розпорядження Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ № 105 - Р, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 813/739/17. За наслідками повторного автоматизованого розподілу, справу № 813/739/17 передано на розгляд судді Кухар Н.А.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає зазначені накази протиправними, такими, що прийняті з порушенням чинного законодавства України щодо проходження військової служби за контрактом, виходячи з наступного.

Між позивачем, ОСОБА_1 , та відповідачем, Луцьким прикордонним загоном, 01.08.2011 року було укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України на строк до 31.07.2014 року. Умовами даного контракту встановлено, що його може бути достроково припинено (розірвано) з ініціативи органу Державної прикордонної служби України або громадянина у порядку та на підставах визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі. Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.08.2014 року № 164-а контракт продовжено на період до оголошення демобілізації.

26 жовтня 2016 року позивачем подано рапорт на ім`я тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » майора ОСОБА_2 з проханням звільнити зі служби в зв`язку зі закінченням строку дії контракту.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.10.2016 року № 248-ОС старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора 1 кінологічної групи кінологічного відділення та зараховано в розпорядження 105 прикордонного загону. Позивача зобов`язано в термін до 02.11.2016 року прибути до управління прикордонного загону для розрахунку та виключення зі списків військової частини. Зміст даного наказу доведено до відома позивача 31.10.2016 року.

27.12.2016 року начальником Луцького прикордонного загону видано наказ для проведення службового розслідування з метою з`ясування причин та обставин невиконання наказу про вибуття для подальшого проходження служби до Чернігівського прикордонного загону позивачем.

За результатами службового розслідування Північним регіональним управлінням видано наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 06.01.2017 року №16-АГ та накладено на позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби за службовою невідповідністю.

Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові докази та пояснення, просив суд позов задоволити повністю.

Представник відповідачів проти позовних вимог заперечив, з підстав необґрунтованості позовних вимог та вказав, що спірні накази відповідача є правомірними з наступних підстав. За результатами проведення службового розслідування, призначеним наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.12.2016 року №2110-аг, було встановлено, що 26.10.2016 року на засідання атестаційної комісії Північного регіонального управління було розглянуто старшого прапорщика ОСОБА_1 щодо подальшого проходження служби та прийнято рішення про зарахування позивача в розпорядження начальника Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Зазначають, що позивач не виконав наказ начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26.10.2016 року 248-ОС «Про оголошення наказу по особовому складу» щодо вибуття для подальшого проходження військової служби до Чернігівського прикордонного загону. На думку відповідача, своїми діями позивач дискредитує Державну прикордонну службу України та підриває її імідж, що негативно впливає на військову дисципліну інших військовослужбовців. На день завершення службового розслідування позивач наказ про переміщення до Чернігівського прикордонного загону не виконав та знаходився в управління ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим порушив вимоги ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

Судом встановлено, що між начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України. Контракт укладено строком на три роки з 01.08.2011 року по 31.07.2014 року.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.08.2014 року № 164-а контракт продовжено на період до оголошення демобілізації.

За результатами проведення службового розслідування, призначеним наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 27.12.2016 року №2110-аг, було встановлено, що 26.10.2016 року на засідання атестаційної комісії Північного регіонального управління було розглянуто старшого прапорщика ОСОБА_1 щодо подальшого проходження служби та прийнято рішення про зарахування позивача в розпорядження начальника Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Згідно розпорядження начальника Північного регіонального управління Держприкордонслужби України № Т/30-3210 від 27.10.2016 року «Про оголошення наказу по особовому складу» наказом начальника Північного регіонального управління від 26.10.2016 року №248 ОС зараховано в розпорядження начальника 105 прикордонного загону (Чернігівський прикордонний загін, 1 категорії) Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора 1 кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » старшого прапорщика ОСОБА_1 .

Згідно розпорядження начальника Луцького прикордонного загону від 06.12.2016 року № Т/30-16065 «Про оголошення наказу по особовому складу» позивач до 09 год. 00 хв., 07.12.2016 року мав прибути в управління ІНФОРМАЦІЯ_2 для розрахунку та виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак у зв`язку із захворюванням позивач перебував у клінічному госпіталі міста Львова з 06.12.2016 року по 23.12.2016 року.

26 грудня 2016 року в службовому кабінеті першого заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 начальника штабу в 17:00 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 , в присутності заступника начальника загону начальника відділу персоналу в присутності заступника начальника загону начальника відділу персоналу полковника ОСОБА_5 , тво начальника відділу кадрів майора ОСОБА_6 , заступника відділу забезпечення підполковника ОСОБА_7 , до інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктор 1 кінологічної групи кінологічного відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 1 категорії (тип Б) старшому прапорщику ОСОБА_1 було повторно доведено наказ начальника Північного регіонального управління ДПСУ від 26.10.2016 № 248-ОС «Про оголошення наказу по особовому складу» про його зарахування в розпорядження начальника 105 прикордонного загону (м. Чернігів), в зв`язку із чим військовослужбовцю необхідно розрахуватись з прикордонним загоном та вибути до нового місця служби. Однак, вищевказаний військовослужбовець повідомив, що розраховуватись та вибувати до нового місця служби не буде. Тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_4 , віддав наказ старшому прапорщику ОСОБА_1 , виконати наказ начальника Північного регіонального управління ДПСУ від 26.10.2016 року № 248 ОС. Військовослужбовець відмовився виконувати даний наказ.

З пояснень позивача встановлено, що він не може вибути для подальшого проходження військової служби в Чернігівській прикордонний загін у зв`язку із сімейними обставинами, а саме відмовою дружини вибувати разом із ним до нового місця служби, однак позивач зазначив, що бажає проходити службу по місцю теперішнього несення служби.

06.01.2017 року Північне регіональне управління Прикордонної служби України було видано наказ №16-аг «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за службовою невідповідністю». Даний наказ було видано з підстав відмови від виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про вибуття для подальшого проходження служби до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління інспектором прикордонної служби 2 категорії інструктором 1 кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » старшого прапорщика ОСОБА_1 .

Крім того, з старшим прапорщиком ОСОБА_1 , 16.01.2017 року проводилась бесіда по питанню звільнення з військової служби за пунктом «е» через службову невідповідність) частини 6 статті 26 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю, за результатом якої складено лист бесіди та йому було доведено вимоги чинного законодавства з питань проходження військової служби та відповідальності, що настає за вчинення правопорушень до моменту виключення зі списків особового складу органу у зв`язку зі звільненням з військової служби. З листом бесіди позивач був ознайомлений, що підтверджується його підписом 16.01.2017 року на листі бесіди.

19.01.2017 року Північне регіональне управління Прикордонної служби України було видано наказ №20-ос «По особовому складу», про звільнення позивача з військової служби в запас за пунктом «е» (через службову невідповідність) частини 6 статті 26 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом тво. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.01.2017 року №215-ос, після розрахунку ОСОБА_1 було виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення.

Крім цього, адміністрацією Луцького прикордонного загону до прокуратури подано копію висновку та матеріали службового розслідування для прийняття відповідного рішення за фактом невиконання наказу начальника про вибуття для подальшого проходження служби до Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Держприкордонслужби України інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора 1 кінологічної групи кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » старшого прапорщика ОСОБА_1 .

Не погодившись з наказами Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України та Луцького прикордонного загону позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобовязані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

З оглянутого в судовому засіданні контракту укладеного між начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , від 01.08.2011 року, вбачається що позивач добровільно вступив на військову службу за контрактом і взяв на себе зобов`язання протягом дії цього контракту проходити військову службу на посадах осіб сержантського і старшинського складу. Контракт укладено на три роки з 01.08.2011 року по 31.07.2014 року. Наказом від 01.08.2014 року контракт продовжено на період до оголошення демобілізації (а.с. 19).

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗСУ). Так, за приписами ст.ст.1, 2, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обовязку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (частина третя статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави дійти висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.

Як передбачає стаття 62 Дисциплінарного статуту ЗСУ, на прапорщиків (мічманів) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання із звільненням з військової служби у запас.

Відповідно до вимог статтей 83, 84, 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Статтею 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Отже в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та встановлено матеріалами службового розслідування, що старший прапорщик ОСОБА_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії інструктором 1 кінологічної групи кінологічної відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 1 категорії (тип Б) Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України не виконав наказ начальника Північного регіонального управління Держприкордонслужби України від 26.10.2016 року № 248-ОС «Про оголошення наказу по особовому складу» щодо вибуття для подальшого проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За таких обставин, старший прапорщик інспектор прикордонної служби 2 категорії інструктором 1 кінологічної групи кінологічної відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 1 категорії (тип Б) Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 , не виконав наказ начальника Північного регіонального управління Держприкордонслужби України від 26.10.2016 року № 248-ОС «Про оголошення наказу по особовому складу» щодо вибуття для подальшого проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_4 , тим самим порушив вимоги статтей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме: «Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості покладає на військовослужбовців обов`язки свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників); кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями; військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому», статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, де передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що службовим розслідуванням підтверджено факт скоєння позивачем дисциплінарного правопорушення.

Посилання позивача на те, що відповідач протиправно в односторонньому порядку продовжував контракт, суд до уваги не приймає, оскільки після закінчення контракту позивач продовжував служити, а дії відповідача щодо продовження контракту не оскаржував.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом не встановлено обставини щодо порушення відповідачами прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :
1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 26 липня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.