Справа № 810/1543/17
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1543/17 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 98190, 64 грн. за період з 24.09.2015 по 24.03.2017.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, а також те, що відсутні клопотання сторін про розгляд справи за їх участю, колегія суддів ухвалила про апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач 23 вересня 2015 звільнений зі служби за станом здоров'я та йому призначена пенсія за вислугою років.

При звільненні позивачу була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у сумі 40 103, 69 грн.

Оскільки позивач вважав, що розмір фактично виплачених коштів не відповідав розміру тих коштів, які відповідач зобов'язаний був нарахувати та виплатити у день звільнення, він звернувся в суд із позовом, в якому просив зобов'язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області провести перерахунок одноразової грошової допомоги та виплатити недоотриману її частину.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26.04.2016 у справі 373/402/16-а позовні вимоги задоволено.

ГУ ДСНС на виконання постанови суду від 26.04.2016 проведено перерахунок та виплачено суму у розмірі 11062, 48 грн.

Вважаючи, що такий перерахунок був проведений усупереч ст. 9 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та п. 7 наказу МВС № 475 від 03.04.2015 «Про затвердження Інструкції про виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту", позивач звернувся в суд із позовом, в якому просив визнати незаконною відмову у виплаті недоотриманої суми одноразової грошової допомоги та стягнути недоотриману суму грошової допомоги у розмірі 17434, 56 грн.

Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області віл 09.02.2017 позовні вимоги задоволено.

Остаточний розрахунок з позивачем проведено 24 березня 2017 року.

Вважаючи, що має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.09.2015 по 24.03.2017 відповідно до ст.117 КЗпП, позивач звернувся з даним позовом в суд.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог вказував, що відсутні правові підстави для застосування до ГУДСНС України у Київській області відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, щодо виплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку належних сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність зазначених вище висновків суду першої інстанції та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

За приписами ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм вказує на те, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальною є така обставина, як невиплата належних працівникові на час звільнення сум саме з вини власника або уповноваженого ним органу.

Стаття 117 КЗпП України не розповсюджується на правовідносини, що виникають у порядку виконання судового рішення про присудження виплати заробітної плати.

Така позиція суду узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини, яка підлягає застосуванню згідно з частиною другою статті 8 КАС України. Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Меньшакова проти України» від 08.04.2010 року передбачено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статті 116 та 117 КЗпП України більше не застосовуються, а зобов'язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов'язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

Отже, донарахування суми одноразової грошової допомоги в судовому порядку не тягне за собою обов'язку про нарахування і виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вимог позивача про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.09.2015 по 24.03.2017 в розумінні статті 117 Кодексу законів про працю України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують .

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.