Справа № 185/9755/16-а(2-а/185/552/16)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2017 рокусправа № 185/9755/16-а(2-а/185/552/16)

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Павлоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 року у справі №185/9755/16-а(2-а/185/552/16) за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, третя особа: Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання відновити виплату пенсії, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Павлоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі по тексту відповідач), третя особа - Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення йому виплати пенсії та зобовязати відновити виплату йому пенсії з моменту припинення її виплати.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 року позовні вимоги задоволено; визнано протиправними дії Павлоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2016 року та зобовязано Павлоградське обєднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області відновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2016 року.

З постановою суду першої інстанції не погодилось Павлоградське обєднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказував на те, що керувався Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядком здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», згідно яких соціальні виплати припиняються у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Апелянт вказував, що з 01.11.2016 року виплата пенсії позивачу була припинена автоматично за результатом обміну інформації щодо переміщених осіб з органами соціального захисту населення. Відповідно до листа Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 31.10.2016 року №3028/08 «Про надання інформації» Держприкордонслужба України повідомила, що позивач з 01.01.2016 року по 23.04.2016 року (112 днів) та з 25.05.2016 року виїхав до тимчасово окупованої території України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що нормами ст.49 Конституції України, Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено право особи на соціальний захист, на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг, пенсії повинні виплачуватися щомісячно. Суд першої інстанції зазначав, що ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачає випадки припинення пенсії за рішенням пенсійного органу або за рішенням суду, пунктом 5 якої передбачено, що пенсія припиняється в інших випадках, передбачених законом. Суд вважав, що припинення виплати позивачу пенсії у звязку з відсутністю довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Суд вказував, що позивачу була видана довідка внутрішньо переміщеної особи 03.11.2016 року, а тому припинення виплати пенсії позивачу з 01.11.2016 року є незаконним.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером, пенсія за віком призначена з 01.12.1993 року, що підтверджується пенсійним посвідченням №49209. ОСОБА_1 перебував на обліку у Павлоградському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області як внутрішньо переміщена особа та з 01.07.2014 року отримував пенсію за віком.

Як вбачається з матеріалів справи, довідка № від 29.10.2014 року внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 Управлінням соціального захисту Павлоградської міської ради була скасована згідно п.3 та абзацу восьмого ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на підставі інформації, яку надала Держприкордонслужба України, згідно якої ОСОБА_1 з 01.01.2016 року по 23.04.2016 року (112 днів) та з 25.05.2016 року виїхав до тимчасово окупованої території України, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 31.10.2016 року за №3028/08, одержання якого ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні.

Встановлено, що скасування довідки № від 29.10.2014 року ОСОБА_1 у встановленому порядку не оскаржувалось.

З 01.11.2016 року виплата пенсії ОСОБА_1 припинена. 03.11.2016 року ОСОБА_1 одержав нову довідку № та 07.11.2016 року звернувся до Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з проханням поновити виплату пенсії.

Матеріалами справи встановлено, що 11.11.2016 року (протокол №10 засідання комісії по розгляду питань щодо відновлення (відмови у відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам) було прийнято рішення про поновлення пенсійних виплат внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 через півроку після прийняття рішення комісії відповідно до п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється за рішенням пенсійного органу або за рішенням суду в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статей 1, 4, 7, 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 цього Закону. Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, повернулася до покинутого місця постійного проживання. Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим п.3 ч.2 ст. 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до п.3 ч.1 цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Встановлено, що довідка про взяття ОСОБА_1 на облік як внутрішньо переміщену особу від 29.10.2014 року № була скасована згідно п.3 та абзацу восьмого ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до п.3, абзацу восьмого ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, повернулася до покинутого місця постійного проживання. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим п.3 ч.2 ст.9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до п.3 ч.1 цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов'язана: повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від'їзду.

Встановлено, що ОСОБА_1 не оскаржував скасування довідки, а звернувся за одержанням нової, яку одержав 03.11.2016 року та 07.11.2016 року звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати йому пенсії.

З 14.06.2016 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Вказаною постановою затверджено Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування. Цей Порядок визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування. Контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення. Держприкордонслужба протягом пяти робочих днів безоплатно подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення на його запит інформацію про виїзд внутрішньо переміщеної особи за кордон, на тимчасово окуповану територію України або до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, із зазначенням кількості днів такої відсутності протягом 90 днів, які передують даті подання відповідного запиту. За наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських обєднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення вносить на розгляд комісії протягом трьох робочих днів з дня надходження інформації, та відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сімї подання про припинення соціальної виплати. Комісія протягом пяти календарних днів розглядає подання про припинення соціальних виплат та приймає відповідне рішення. Соціальні виплати припиняються у разі, зокрема, скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (підпункт 4 п.12 Порядку); отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування (підпункт 5 п.12 Порядку). Повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до пп.4 п.12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством. (п.18 Порядку).

Аналізуючи системно вище приведені норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 (набрав чинності 14.06.2016 року), колегія суддів приходить до висновку про те, що своє право на пенсійне забезпечення внутрішньо переміщена особа може реалізувати шляхом одержання у встановленому порядку довідки про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи. Вказаним Законом передбачено, як процедуру одержання довідки, так і підстави для її скасування. На думку колегії суддів, Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, лише встановлює механізм здійснення контролю за проведенням таких виплат у відповідності до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та не суперечить цьому Закону.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачем не було порушено п.5 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідач припиняючи виплату пенсії позивачу строком на шість місяців, керувався положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст., ст.205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Павлоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.03.2017 року у справі №185/9755/16-а(2-а/185/552/16) скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Павлоградського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, третя особа: Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання відновити виплату пенсії відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до ст., ст.211-212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий