Справа № 336/6027/16-а(2-а/336/17/2017)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2017 рокусправа № 336/6027/16-а(2-а/336/17/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року у справі №336/6027/16-а (2а/336/17/2017) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом в якому просила: визнати рішення відповідача про відмову в перерахунку її пенсії з підвищенням індексу інфляції протиправними, зобов'язати відповідача негайно провести перерахунок її пенсії, з урахуванням суми індексації, визначеної виходячи з базового місяця грудень 2013 року та індексу споживчих цін за період з січня 2014 року по день прийняття рішення суду, на підставі та відповідно до вимог ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», та виплату суми індексації пенсії з 01.01.2014 року наростаючим підсумком.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідач з базового місяця грудня 2013 року не проводила індексацію пенсії позивача незважаючи на інфляцію в Україні, 17.03.2016 року позивач звернулась до відповідача з вимогою індексувати її пенсію та сплати невиплачені кошти, однак відповідач відмовив їй в індексації пенсії посилаючись на п.3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078. Позивач вважає, що відповідачем порушено її права та законні інтереси, оскільки відмова в проведення індексації пенсії ґрунтується на приписах підзаконного нормативного акту, в той час як право позивача на індексацію пенсійних виплат визначено Законом, який має вищу юридичну силу ніж Порядок.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду в частині позовних вимог за 2014-2015 роки.

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя в частині відмови у перерахунку пенсії позивачу у зв'язку з не проведенням індексації; зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити індексацію та виплату пенсії позивача відповідно до вимог ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджений Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, починаючи з 12.04.2016 року, за наростаючим підсумком відповідних діючих коефіцієнтів інфляції з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що частину її позовних вимог було залишено без розгляду ухвалою Шевченківського районного суду від 19 січня 2017 року, оскільки в ухвалу від 19.01.2017 року зазначено, що вона апеляційному оскарженню не підлягає, позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції, яка має посилання на ухвалу від 19.01.2017 року та прийняти рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач наголошує, що в постанові Шевченківського районного суду від 03 квітня 2017 року зазначено, що ухвалою від 19.01.2017 року частину позовних вимог залишено без розгляду, саме з цим позивач не погоджується.

Розглянувши апеляційну скаргу позивача суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є пенсіонером та з 13 серпня 2013 року перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком.

17 березня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення індексації пенсії у зв'язку з підвищенням індексу інфляції впродовж 2014-2015 років.

Листом від 31 березня 2016 року відповідач відмовив позивачу у проведенні індексації пенсії з огляду на те, що її пенсія не є об'єктом індексації відповідно до п. 3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Вважаючи відмову відповідача у виплаті індексації пенсії протиправною позивач звернулась до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та задовольнив позов в частині вимог з 12.04.2016 року. В постанові суду зазначено, що провадження у справі відкрито в частині вимог в межах строків позовної давності, в цій частині судом було розглянуто та вирішення позовні вимоги.

Позивач зазначає, що вона не згодна з рішенням суду в частині зазначення меж відкриття провадження у справі, просить суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду прийняти рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з урахуванням періоду 2014-2015 роки, який було залишено без розгляду ухвалою від 19.01.2017 року.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ст.. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін;

2) змінити постанову суду;

3) скасувати її та прийняти нову постанову суду;

4) скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі;

5) визнати постанову суду нечинною і закрити провадження у справі.

Згідно ст.. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права свідчить, що суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, виходячи з її обґрунтованості, в разі якщо наявні для цього правові підстави може прийняти одне з рішень, визначених ст.. 198 КАС України, зокрема скасувати постанову суду, яка прийнята із порушеннями вимог норм матеріального або процесуального права, які призвели до невірного вирішення справи по суті вимог.

Між тим, як вбачається з апеляційної скарги, позивач фактично не згодна не з постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року, про скасування якої просить, а з ухвалою Шевченківського районного суду від 19 січня 2017 року, якою залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 в частині за період 2014-2015 роки.

Суд зазначає, що постановою, про оскарження якої позивач звернулась до суду, не вирішувалось питання про залишення без розгляду адміністративного позову в частині вимог за 2014-2015 роки, питання про залишення без розгляду частини вимог вирішено саме ухвалою від 19.01.2017 року, яка може бути оскаржена в частині залишення позову розгляду в силу Закону.

Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи заявника апеляційної скарги про необхідність скасування постанови суду першої інстанції з огляду на невірне залишення без розгляду частини позовних вимог є необґрунтованими та такими, що не створюють підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що посилання на ухвалу суду від 19.01.2017 року, яке наведене в описовій частині постанови суду першої інстанції від 03.04.3017 року не є порушенням норм матеріального або процесуального права та не може бути підставою для скасування рішення та вирішення судом апеляційної інстанції тих вимог, які були вирішені іншим судом рішенням яке не оскаржується в апеляційному порядку.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі пенсії. У частині п'ятій цієї ж статті вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

За змістом статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Подальша індексація споживчих цін для індексації грошових доходів населення починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101 відсоток. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією настає за місяцем, в якому опубліковано індекс споживчих цін.

У частині другій статті 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

З метою реалізації Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінет Міністрів України постановою від 17 липня 2003 року № 1078 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року № 170 до Порядку проведення індексації грошових доходів населення внесено зміни. Зокрема, абзац другий пункту 2 Порядку викладено в редакції, згідно з якою індексації підлягають пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат, крім тих, які зазначені у пункті 3 цього Порядку), щомісячне довічне грошове утримання, що виплачується замість пенсії.

Цією ж постановою пункт 3 Порядку доповнено новим абзацом - сьомим, згідно з яким до об'єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема, соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму).

В абзаці першому частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Встановлені обставини справи свідчать, що позивач має неповний страховий стаж, пенсія їй була призначена із розрахунку: 244.49 грн. - розмір пенсії, 170.64 (з 01.12.2013року), 248.76 грн. (з 01.09.2015 року) доплата до прожиткового мінімуму (код надбавки 135), підвищення - 21.12 грн., 334.75 грн. (2013 рік), 256.63 (з 01.09.2015 року) - державна адресна допомога.

Таким чином, відповідно до п. 3 Порядку №1078, у складі пенсії позивача є доплата до прожиткового мінімуму (код виду надбавки 135), яка складає 170.64 грн., а з 01.09.2015 року складає 248.76 грн.

Між тим, з часу внесення постановою Кабінету Міністрів України від 12 березня 2008 року №170 змін до Порядку, чинне законодавство не передбачає проведення індексації пенсії, надбавок, доплат, розміри яких обраховуються виходячи з прожиткового мінімуму.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 08 вересня 2015 року (справа № 21-606а15) та від 13 жовтня 2015 року (справа № 21-2389а15) виходила з того, що до об'єктів індексації, визначених у пункті 2 Порядку, не відносяться, зокрема, соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»); додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму.

Таким чином суд першої інстанції в оскаржуваній постанові дійшов помилкового висновку про необхідність зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок індексації пенсії з урахуванням фіксованої суми індексації, визначеної виходячи з базового місяця та індексу споживчих цін за період з 12.04.2016 року, оскільки перерахунок пенсійного забезпечення позивача здійснюється на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Вищезазначених висновків дійшов суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі за наслідками якого постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2017 року скасовано та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Постанова суду апеляційної інстанції від 23 травня 2017 року набрала законної сили з моменту проголошення.

Відтак, враховуючи, що станом на час розгляду апеляційної скарги позивача, постанова суду першої інстанції вже скасована, а доводи апеляційної скарги не знаходять свого підтвердження за наслідками розгляду справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1.

Керуючись ст.195,ст. 196, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст.. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова