Справа № 810/2394/17
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 липня 2017 року № 810/2394/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Соломатіної Оксани Петрівни, 3-тя особа: ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного нотаріуса Соломатіної Оксани Петрівни, 3-тя особа: ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач оскаржує рішення відповідача про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на гараж АДРЕСА_1

У позовній заяві позивач зазначає, що проведення відповідачем реєстрації спірного права власності гаражу за третьою особою і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, оскільки останнє порушую його право належного користувача даним об'єктом, окрім того обмежує його право на вільне використання гаражним боксом за призначенням.

Позивач намагається вирішити цей спір в обхід передбаченого законом порядку розв'язання цивільно-правових спорів між суб'єктами приватного права шляхом пред'явлення адміністративного позову до суб'єкта владних повноважень (приватного нотаріуса), який не має жодного юридичного інтересу щодо спірного гаража.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Не зважаючи на те, що позивачем пред'явлено адміністративний позов про зобов'язання відповідача внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування запису про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на гараж АДРЕСА_1 справжній предмет спору становить правомірність набуття права власності спірним гаражем особою, яка не є відповідачем у спорі, а вимоги позивача спрямовані на позбавлення цієї особи такого речового права. Вказані правовідносини мають очевидно приватно-правовий характер.

Суд зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про державну реєстрацію права власності, оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне речове право.

У свою чергу, пред'явлений позов не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єкта владних повноважень - приватного нотаріуса як державного реєстратора, адже останній не має жодного юридичного інтересу в результаті вирішення спору і виконує у спірних правовідносинах лише технічну функцію з державної реєстрації права за певним суб'єктом; можливий правовий результат вирішення спору жодним чином не вплине на обсяг прав позивача, але очевидно спрямований виключно проти іншої особи, яка не є відповідачем у справі.

Відповідні правові позиції з цього приводу викладені Верховним Судом України у постановах від 04.07.2006 № 2-20/11842-2005, від 27.11.2007 № 45/24пн, від 13.05.2007 № 1/23, від 13.05.2008 № 1/23, від 02.04.2010 № 2-12/6245.2-2009 та від 17.02.2015 № 21-551а14, які в силу положень статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України є обов'язковими для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Наведені обставини виключають можливість розгляду цієї справи за правилами, передбаченими Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що якщо позивач вважає, що діями іншої особи порушено його право власності на певне майно, захист цього права здійснюється у спосіб, визначений Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими законами (витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, визнання права, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, відшкодування збитків чи іншими способами відшкодування майнової шкоди тощо) шляхом пред'явлення позову в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним або Господарським процесуальним кодексами України в залежності від суб'єктного складу сторін.

Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні цивільних договорів в силу статті 15 Цивільного процесуального кодексу України належать до компетенції судів загальної юрисдикції.

Справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, в силу статті 12 Господарського процесуального кодексу України підвідомчі господарським судам.

Суд також вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що в адміністративному судочинстві суд оцінює законність рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах з позивачем і не може постановляти рішення про позбавлення суб'єктивних прав іншого суб'єкта приватного права, який не є відповідачем в адміністративній справі. Однак відмова в позові в адміністративній справі матиме преюдиційне значення, що може негативно вплинути на захист прав у порядку цивільного (господарського) судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Соломатіної Оксани Петрівни, 3-тя особа: ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лиска І.Г.