Справа № 820/1597/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 р.Справа № 820/1597/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2017р. по справі № 820/1597/17

за позовом ОСОБА_1

до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье"

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - відповідач), в якому просив суд скасувати винесену відповідачем постанову від 03.04.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 53684636, яке на цей час об'єднане у зведене виконавче провадження ЗВП № 53692956.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.04.2017 року залучено до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Рантье.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2017 року вказаний позов задоволено. Скасовано постанову Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 03.04.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 53684636.

Третя особа, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, Товариство з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Рантье посилається на прийняття оскаржуваної постанови при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 29.09.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі статті 87 Закону України Про нотаріат та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, вчинено виконавчий напис № 1138 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Рантье загальної суми заборгованості у розмірі 55699,33 грн.

Вказаний виконавчий напис перебував на виконанні у Червонозаводському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (виконавче провадження № 52841611).

16 березня 2017 року до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 надійшла вимога №11/01-16 від 02.03.2017 про повернення виконавчого напису без виконання з посиланням на п.10 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Постановою державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 від 17.03.17 виконавче провадження №52841611 з примусового виконання виконавчого напису №1138, виданого 29.09.16 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з боржника та користь стягувача грошових коштів у розмірі 55699,33 грн. закінчено на підставі п.10 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

27 березня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 внесено виправлення у виконавчий напис №1138: посилання на пункт 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, у вступній частині виконавчого напису виправлено на пункт 2.

03 квітня 2017 року виконавчий напис №1138 від 29.09.16 вдруге був направлений до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області стягувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Рантье із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_4 від 03.04.17 відкрито виконавче провадження ВП № 53684636 з примусового виконання вказаного виконавчого напису.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийняття спірного рішення, з урахуванням наявності попередньо закритого 16.03.2017 виконавчого провадження №52841611.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулює Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

Відповідно до статті 1 цього Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавчі написи нотаріусів відповідно до п.3 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження віднесені до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Статтею 4 Закону України Про виконавче провадження визначені вимоги до виконавчого документа. Так, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Згідно з п.4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, виконавчий напис має містити:

дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис;

найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача;

найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);

строк, за який провадиться стягнення;

суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення;

розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника;

номер, під яким виконавчий напис зареєстровано;

дату набрання чинності виконавчим написом;

строк предявлення виконавчого напису до виконання;

підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою;

інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України „Про виконавче провадження.

Підпунктами 5.1, 5.2 п.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Як вбачається з копії виконавчого напису №1138 від 29.09.2016 року, він містить дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сплачуваної стягувачем; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк предявлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, печатку, викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів, отже доводи позивача про невідповідність виконавчого напису законодавчо встановленим вимогам до виконавчого документу не підтверджується письмовими доказами у справі.

Досліджуючи питання правових наслідків закінчення 17.03.2017 року виконавчого провадження №52841611 з примусового виконання виконавчого напису №1138 від 29.09.2016 року на підставі п.10 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, колегія суддів виходить з наступного.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, стягувач не позбавляється права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 Закону України Про виконавче провадження.

Проте, у разі закінчення виконавчого провадження, таке виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом не передбачено право стягувача, як у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, повторно звертатися до органів виконавчої служби, з виконавчим документом, щодо якого було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно з п. 10 ч.1, ч. 3 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з п. 20 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за N 1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Згідно зі ст. 41 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Отже, Закон України Про виконавче провадження передбачає два види процесуальних рішень щодо припинення виконавчого провадження, а саме: повернення виконавчого документа стягувачу та закінчення виконавчого провадження, які мають різні правові наслідки. Саме закінчення виконавчого провадження має наслідком неможливість розпочати виконавче провадження знов, крім випадків, встановлених законом.

При цьому, нормативно визначена у статті 40 Закону України Про виконавче провадження дія щодо розпочинання виконавчого провадження кореспондує змісту ст. 26 вказаного закону, яка регламентує початок примусового виконання рішення.

Як вбачається зі змісту вказаної статті 26, саме відкриття виконавчого провадження законодавець вважає рішенням, яким розпочинається виконавче провадження. Отже, державний виконавець, розпочинаючи знов виконавче провадження, має прийняти саме постанову про його відкриття.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу, по якому раніше було прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження за п. 10 ч.1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, оскільки законодавчо передбачено тільки можливість відновлення раніше закінченого виконавчого провадження в порядку ст.41 Закону України Про виконавче провадження.

Отже, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що оскаржувана постанова Червонозаводського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 03.04.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 53684636 є необґрунтованою та неправомірною, через що позовні вимоги про скасування постанови підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Рантье" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2017р. по справі № 820/1597/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7

Повний текст ухвали виготовлений 27.07.2017 р.