Справа № 337/2552/17
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року Суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Мурашова Н.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2017р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 24.05.2017р. він є суддею у відставці і має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання. 24.05.2017р. він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання і таке утримання йому було призначено в розмірі 86% розміру суддівської винагороди, виходячи із стажу роботи на посаді судді 23р.03міс.27дн.. Він не згоден з такими діями відповідача, вважає, що розмір його щомісячного довічного грошового утримання повинен становитиме 90%, виходячи із зазначеного стажу його роботи на посаді судді, а також іншого стажу, що дає йому право на відставку, - строку проходження військової служби, половини строку навчання на денному відділенні у вищому юридичному навчальному закладі та на посаді слідчого. Так, загальний стаж, що дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 41 рік 08міс. 16дн. і сама з цього стажу повинен визначатись відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання.

Крім того, зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання було призначено йому без урахування допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу судді, яка виплачувалась на підставі ст.134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вважає такі дії відповідача також протиправними, оскільки за нормами діючого законодавства до заробітку для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці, на які нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї утримується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір повинен враховуватись в заробіток при обчислення пенсії або довічного грошового утримання судді.

Просить визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови в призначенні йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати судді та з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити та виплатити йому з 24.05.2017р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати судді, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою суду від 19.07.2017р. по даній справі відкрито скорочене провадження.

31.07.2017р. до суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких він позовне визнав, вважає дії щодо нарахування позивачу довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди правомірними, оскільки останній має належним чином підтверджений стаж роботи на посаді судді 23р.03міс.27дн.. Нормами чинного законодавства не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посадах слідчого, перебування на строковій службі в армії та навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі. Також матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовою виплатою, не входить до структури суддівської винагороди, тому підстав для її врахування під час розрахунку розміру довічного грошового утримання судді немає. Просить в позові відмовити повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з розпорядженням відповідача №168309 від 25.05.2017р. позивачу з 24.05.2017р. призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати судді, виходячи із стажу роботи на посаді судді 23р.03міс.27дн., в розмірі 29515,20грн.

Так, відповідачем було враховано і не оспорюється стаж роботи позивача з 05.01.1994р. по 23.05.2017р. на посаді судді Апеляційного суду Запорізької області.

Вказаний стаж роботи підтверджується записами в трудовій книжці позивача та розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 23.05.2017р., складеного Апеляційним судом Запорізької області.

Крім того, згідно вказаного розрахунку до стажу роботи позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, також включений період проходження служби в лавах Радянської армії з 10.05.1973р. по 05.05.1975р. - 01р. 11міс. 25дн., половина періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1975р. по 01.07.1979р. - 01р. 11міс. 00 днів, та період служби в органах внутрішніх справ з 31.07.1979р. по 04.01.1994р. - 14р. 05міс. 03дн.

При розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді відповідачем врахована заробітна плата позивача в розмірі 34320,00грн.

Згідно з довідкою Апеляційного суду Запорізької області від 23.05.2017р. №07-50/78, суддівська винагорода позивача, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці становить 35786,67грн., в т.ч. 1/12 частина матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 1466,67грн.

21.06.2017р. позивач звернувся до відповідача із заявою про роз'яснення причин нарахування довічного грошового утримання в розмірі 86% суддівської винагороди та без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення, також просив здійснити відповідний перерахунок розміру утримання.

Листом №162/Г-9 від 06.07.2017р. відповідач відмовив в проведенні перерахунку та призначенні довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди та з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення.

Суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу незарахування відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання, періоду проходження військової служби, половини періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі, періоду роботи в органах внутрішніх справ, та з приводу неврахування сум матеріальної допомоги на оздоровлення, що вплинуло на визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 та ч.1 ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи має керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цієї Конституції, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів гарантована ст.126 Конституції України. Однією зі складових елементів незалежності судової влади є матеріальне забезпечення судді, в т.ч. і у випадку звільнення судді у відставку.

Відповідно до ч.1 ст.120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), чинного на час виникнення спірних правовідносин, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі ст.135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Ст.135 цього Закону (у редакції, чинній після 28 березня 2015 року) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, відповідно до п.11 Перехідних положень Закону України №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, до набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до ст.43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з п.3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України №2453-VI (в редакції Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Вказані положення ч.3 ст.141 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016.

Таким чином, чинною є наступна редакція ч.3 ст.141 Закону України №2453-VI: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

З'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно обставини даної справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно не зарахував позивачу до стажу його роботи на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання, період військової служби, половину періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі, а також період роботи в органах внутрішніх справ і у зв'язку з цим невірно визначив відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Суд вважає, що стаж роботи позивача на посаді судді повинен розраховуватись відповідно до вимог діючого законодавства, яке діяло до набрання чинності Законом України №2453-VI, а саме на підставі Закону України № 2862-ХІІ та постанови КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», оскільки позивач був обраний на посаду судді до набрання чинності Законом №2453-VI і для нього зберігають чинність правила визначення стажу роботи на посаді судді, закріплені законодавством, що діяло раніше.

Так, суд вважає, що до стажу роботи позивача на посаді судді відповідно до постанови КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», враховуючи, що позивач має стаж роботи безпосередньо на посаді судді понад 10 років, повинен бути зарахований календарний період проходження строкової військової служби, а саме 01 рік 11міс. 25дн., половина періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту, а саме 01 рік 11 міс. 00 дн. та період роботи в органах внутрішніх справ, а саме 14 років 05міс. 03дн.

За таких умов стаж роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, становить 41 рік 08 міс.16дн., а розмір щомісячного довічного грошового утримання - відповідно 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Вирішуючи спір в частині врахування матеріальної допомоги на оздоровлення при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.3 ст.141 Закону України №2453-VI (в чинній редакції) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно з ст.133 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з ст.134 цього ж Закону суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема, суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Крім того, згідно з ст.2 Закону України «Про оплату праці» та Наказу Державного комітету статистики України № 5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Таким чином, оцінивши обставини справи, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що до системи оплати праці судді входить матеріальна допомога на оздоровлення у вигляді додаткового посадового окладу відповідно до ст.134 Закону України №2453-VI, з неї сплачується збір на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, тому ці виплати необхідно включати в грошове утримання судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій суд вважає в даному випадку безпідставними за вищевикладеними обставинами. Крім того, доказів правомірності своїх дій відповідач в порушення вимог ч.2 ст.71 КАС України суду не надав.

Отже, суд вважає, що при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% грошового утримання судді та без урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим такі його дії слід визнати протиправними та зобов'язати його здійснити перерахунок та виплату позивачу з 24.05.2017р. щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідний посаді, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У зв'язку з цим позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України суд вважає необхідним стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00грн.

Крім того, відповідно до ст.267 КАС України суд вважає необхідним зобов'язати відповідача подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цією постановою законної сили.

Керуючись ст.19,22,126 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. №2453-VI, Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-ХІІ, постановою КМУ від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», ст.2,8,9,11,14,70-72,94,159-162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% грошового утримання судді, який працює на відповідний посаді, та з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Правобережне об'єднання Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., з 24.05.2017р. перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90% грошового утримання судді, який працює на відповідний посаді, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням фактично отриманих сум.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору 640,00грн.

Зобов'язати Правобережне об'єднання Управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання цією постановою законної сили.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Н.А. Мурашова

31.07.2017