Справа № 754/13057/16-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Кривохижій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправною відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2; зобов'язання призначити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 30.12.2015 та виплатити не отриману суму пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 з 30.12.2015.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та працював муляром з 19.07.1983 по 17.07.1998.

Трудовий стаж позивача на посаді муляра становить 14 років 11 місяців 29 днів.

30.12.2015 позивач звернувся до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Проте, на своє звернення позивач отримав відмову з тих підстав, що ним не надано документально підтверджених відомостей про створення комплексної бригади мулярів та її склад, про результати проведення атестації робочих місць на підприємстві, про підстави перейменування (БУ-№22 треста «Київміськбуд-5» у ВАТ «Дарниця»), витяг з єдиного державного реєстру про ліквідацію підприємства без визначення правонаступника.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально підтверджено пільговий стаж, що дає право на призначення пільгової пенсії за Списком №2.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. «б» ч. 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, а у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстрованого в Мін'юсті 01.12.2005 за №1451/11731 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період робот особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Таким чином, пільговий стаж - це період трудової діяльності в шкідливих, небезпечних або специфічних умовах. Перелік виробництв, робіт, професій і посад, за якими період трудової діяльності може бути віднесений до пільгового стажу, затверджено постановами Кабінету Міністрів України.

Посада, на якій працював позивач відносяться до списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 затверджено списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, в яких зазначено, у тому числі посади «каменщики, постоянно работающие в бригадах каменщиков и в специализированных звеньях каменщиков комплексных бригад», на якій працював позивач.

Крім того, відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, право на пільгову пенсію надається мулярам, які працюють в бригадах мулярів і спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад і за результатами атестації робочих місць.

Факт наявності у позивача пільгового трудового стражу підтверджується наданими позивачем письмовими доказами: трудовою книжкою, архівними довідками, особовою карткою працівника, Наказами про прийняття та звільнення з робот, проколом вимірів метеорологічних факторів.

Так, згідно архівної довідки від 23 листопада 2015 року №564/18 (а.с.20) в документах, які знаходяться на зберіганні в архівному відділі Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в складі фонду Будівельного управління №22 ВАТ «Дарниця», в наказах особового складу значиться ОСОБА_2, який був:

- з 18.07.1983 зарахований на по оргнабору муляром 3 розряду (наказ №88-к від 19.07.1983);

- з 05.12.1985 муляру дільниці № 2 підвищено кваліфікацію з - розряду на 5 розряд муляра (наказ № 136-к від 05.12.1985);

- з 01.08.1989 ОСОБА_2 підвищено кваліфікацію - муляр 5 розряду (наказ № 70-к від 01.08.1989);

- з 01.12.1993 підвищено кваліфікацію - муляр 6 розряду (наказ № 125-к від 01.12.1993);

- з 17.07.1998 муляр ОСОБА_2 звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (наказ № 65-к від 17.07.1998).

При цьому, у вказаній довідці зазначено, що Будівельне управління № 22 ВАТ «Дарниця» мало назви: Будівельне управління № 22 Тресту «Київміськбуд-5»; Дочірнє будівельне підприємство № 22 ВАТ «Дарниця».

Також колегія суддів приймає до уваги наявну в матеріалах справи копію наказу Будівельного управління № 22 треста «Київміськбуд-5» від 19.07.1983 № 88-к, яким ОСОБА_2 з 18.07.1983 прийнято на роботу муляром 3-го розряду (рос. каменщиком) (а.с. 25).

Колегія суддів наголошує на тому, що посади, на яких працював позивач були внесені до списків № 2 в період його роботи у ВАТ «Дарниця».

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявний наказ фірми «Дарниця» від 15.01.1993 № 3 «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці», ВІД 19.12.1994 №82 «Про підсумки атестації робочих місць у підрозділах фірми «Дарниця»», яким затверджено перелік робочих місць, професій, працівників, які мають право на пільгове пенсійне забезпечення по списку № 2, серед яких, у тому числі муляри (рос. каменщики) (а.с. 37).

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що не проведення підприємством, на якому працювала особа, атестації робочих місць не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, відсутність наказів про створення спеціалізованої ланки мулярів комплексної бригади та про зарахування до бригади мулярів або до спеціалізованої ланки мулярів комплексних бригад не спростовує факт роботи позивача зі шкідливими і важкими умовами праці та не є перешкодою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

При цьому з відповіді Державного архіву м. Києва вбачається, що накази по особовому складу, карти умов праці, характеристики умов праці до архіву не надходили.

Наведені обставини апелянтом не спростовані.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що наявні в матеріалах справи документи в повній мірі підтверджують факт роботи позивача у періоди з 19 липня 1983 року по 17 липня 1988 року на посаді, що передбачена списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, на момент звернення позивача з заявою від 30 грудня 2015 року йому виповнилося повних 55 років, а загальний стаж його роботи становить більше 30 років, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 має право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку № 2 з 30.12.2015.

Інших підстав, які б слугували для відмови у зарахуванні позивачу до пільгового стажу періоду його роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, відповідачем не наведено.

При цьому, стосовно доводів апелянта про відсутність у позивача загального стажу 25 років 6 місяців для призначення даного виду пенсії, колегія суддів зазначає, що вказані обставини відповідачем при відмові у призначенні ОСОБА_2 пенсії із скороченням пенсійного віку не зазначались, а були викладені лише в апеляційній скарзі, а тому не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції може встановити нові обставини, якщо вони не встановлювалися судом першої інстанції у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального права.

Разом з тим, зазначених вище обставин судом апеляційної інстанції не встановлено та відповідачем в апеляційній скарзі не зазначено.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.