Справа № 750/11911/16-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 липня 2017 року м. Київ К/800/24507/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Анікієць Анни Іванівни про скасування постанови,

встановив:

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 березня 2017 року позов задоволено. Скасовано постанову Інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Анікієць А.І. від 22 листопада 2016 року серії ПС2 № 656580 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Судами встановлено, що 22 листопада 2016 року Інспектором роти № 2 батальйону управління патрульної поліції у м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Анікієць А.І. винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 №656580 (далі - оскаржувана постанова).

Згідно із вказаною постановою 22 листопада 2016 року о 10 годині 30 хвилин у м. Чернігові по вул. Всіхсвятська, 2 водій ОСОБА_1 здійснив зупинку у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів, а саме: 2,3 метра, у зв'язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідач правомірно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП на місці вчинення правопорушення, оскільки факт порушення позивачем підпункту 15.9 Правил дорожнього руху підтверджується, зокрема, відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення на диску DVD, яка міститься в матеріалах справи, та досліджена судом апеляційної інстанції в повному обсязі.

Інші доводи позивача, у тому числі, про вимушену зупинку, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частин 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі - Інструкція).

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1-3 статті 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (пункт 2 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно із частиною 1 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами 1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 цього Кодексу (частина 4 статті 258 КУпАП).

Відповідно до частини 4 статті 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

В силу приписів статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи (стаття 69 КАС України).

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки відповідно до вимог пункту 15.9 Правил дорожнього руху позивач не порушував, а ним було здійснено вимушену зупинку внаслідок технічної несправності автомобіля з дотриманням вимог пункту 9.9. Правил дорожнього руху.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і не дають підстав вважати, що судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення, в якому надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в м. Чернігові Департаменту патрульної поліції Анікієць Анни Іванівни про скасування постанови.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак