Справа № 643/3282/17
Суддя: Довготько Т. М.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/3282/17
Провадження № 2-а/643/199/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2017 року суддя Московського районного суду м. Харкова Довготько Т.М., розглянувши у скороченому провадженні у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії державного службовця з 01.05.2016 року, у звязку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році»; зобовязати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію державного службовця з 01.05.2016 року у звязку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її початкового призначення у розмірі 82%.

В обґрунтування позову зазначила, що з 15.04.2006 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію державного службовця. 09.02.2017 року позивач надала до відповідача довідку про заробітну плату за посадою заступника начальника відділу непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію від 10.05.2016 року № 10912/30-04 та звернулась із заявою про перерахунок пенсії з 01.05.2016 року пенсії державного службовця із розрахунку 82 % середньої заробітної плати заступника начальника відділу у звязку з підвищенням заробітної плати державним службовцям згідно до постанови КМУ від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році». Протоколом УПФУ в Московському районі м. Харкова щодо розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 09.02.2017 року, позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, посилаючись на ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» та постанову Кабінету міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів», згідно яких умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України, перерахунок пенсій державним службовцям не передбачений. Позивач вважає рішення відповідача протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Представником відповідача подано заперечення проти позову, в яких він заперечує проти позову в повному обсязі з наступних підстав. Так, відповідачем зазначено, що Законом України від 28.12.2014 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії у звязку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку. Пункт 4 Постанови Кабінету міністрів України від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким передбачаються умови та порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії державним службовцям, виключено на підставі Постанови Кабінету міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів». З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, ст. 90 якого визначає: пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Таким чином, законодавством України, діючим на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії державного службовця, не визначено субєктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обовязку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних в ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком як державний службовець, призначену згідно Закону України «Про державну службу» в розмірі 82 % середньої заробітної плати, з 15.04.2006 року.

09.02.2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії із розрахунку 82 % середнього заробітку згідно довідки про заробітну плату від 10.05.2016 року № 10912/30-04, наданої УПФУ в Московському районі м. Харкова.

Як вбачається з довідки № 10912/30-04 від 10.05.2016 року про заробітну плату за посадою заступника начальника відділу непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданої ОСОБА_1, сума заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, становить 3594,80 грн.

Крім того, згідно довідки № 10912/30-04 від 10.05.2016 року про заробітну плату за посадою заступника начальника відділу непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям з яких їм призначено (перераховано) пенсію, виданої УПФУ в Московському районі м. Харкова, ОСОБА_1 дійсно працювала в УПФУ в Московському районі м. Харкова за посадою заступника начальника відділу, з якої призначено пенсію станом на 01.05.2016 року: посадовий оклад 2929,00 грн., надбавка за ранг (10 ранг) 80,00 грн., надбавка за вислугу років (20%) 585,80 грн.

09.02.2017 року УПФУ в Московському районі м. Харкова за вищевказаною заявою ОСОБА_1 винесено рішення (Протокол) по розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій, яким відмовлено в задоволенні заяви, з огляду на наступне. Згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом міністрів України. Пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким передбачаються умови та порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії державним службовцям, виключено на підставі Постанови Кабінету міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно правових актів». Відповідно до пункту 5 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 VII, у разі неприйняття до 01.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії, щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутату України», «Про Кабінет міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника консультанта народного депутата України. З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, ст. 90 якого визначає: пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Таким чином, відсутні підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1

Відповідно до положень ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним рішення відповідача та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії за період з 01.05.2016 року, позов до суду подано лише 14.03.2017 року, тобто із пропуском шестимісячного строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи, що позивачем взагалі не порушено питання про поновлення строку звернення до суду та не зазначено поважних причин його пропуску, позовні вимоги щодо перерахунку пенсії за період з 01.05.2016 року по 13.09.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. ст. 3, 6, 22, 64 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на момент виходу позивача на пенсію) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У відповідності до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як встановлено з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 2006 року у розмірі 82 % від заробітної плати.

До 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

У звязку з набуттям чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 року, яка набрала чинність з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року по-іншому врегульовані правовідносини, повязані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Закон України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у звязку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 09.02.2017 року.

Протоколом УПФУ в Московському районі м. Харкова від 09.02.2017 року позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

Таким чином, виходячи з того, що заява про перерахунок пенсії подана позивачем після 01.05.2016 року, відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

Зважаючи на зміни, що сталися в законодавстві щодо пенсійного забезпечення державних службовців, підстави для визнання рішення відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу протиправними відсутні.

Дані висновки зроблені з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, викладеною зокрема у справі " ОСОБА_2 проти Україна " зазначено, що навіть припускаючи, що зміни та доповнення до чинного національного законодавства становили втручання у право заявника на мирне володіння майном у розумінні положення ст. 1 Протоколу №1, перша та найважливіша вимога вказаного положення Протоколу №1 полягає у тому, що будь-яке втручання з боку державних органів влади у мирне володіння майном має бути законним та має переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання має також бути обґрунтовано пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має зберігатися "справедливий баланс" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде накладений особистий та надмірний тягар. Такі зміни у національному законодавстві можуть обумовлюватись міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава-відповідач, у зв'язку з чим має широке поле розсуду щодо досягнення такого балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою.

Згідно ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позову, у звязку з чим відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 94, 158-164, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 01.05.2016 року по 13.09.2016 року- залишити без розгляду.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, в частині позовних вимог за період з 14.09.2016 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Довготько Т.М.