Справа № 692/228/17
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 692/228/17 Головуючий у 1-й інстанції: Середа Л.В.
Суддя-доповідач: Мацедонська В.Е.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мацедонської В.Е.,

суддів Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

при секретарі Горяіновій Н.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області на постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 до Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено повністю, визнано протиправними дії щодо відмови Золотоніським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Черкаської області зарахування ОСОБА_2 до стажу роботи на посаді голови (судді) Драбівського районного суду Черкаської області, що становить 24 роки, час роботи на посаді слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області в період з 26 березня 1980 року по 11 квітня 1983 року, що становить 3 роки і 16 днів, зобов'язано Золотоніське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи на посаді голови (судді) Драбівського районного суду Черкаської області, що становить 24 роки, час роботи на посаді слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області в період з 26 березня 1980 року по 11 квітня 1983 року, що становить 3 роки і 16 днів, зобов'язано Золотоніське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області провести ОСОБА_2 перерахунок призначеного раніше щомісячного довічного грошової утримання, виходячи із наявного стажу роботи понад 25 років на посаді голови (судді) Драбівського районного суду Черкаської області та з розміру 60 відсотків доплати з посадового окладу за вислугу років, починаючи з 01 листопада 2010 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та визначення розміру доплати за вислугу років та відповідні повноваження віднесені до компетенції органів Державної судової адміністрації.

Особи, які беруть участь в справі в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 13 жовтня 1986 року по 31 жовтня 2010 року працював суддею Драбівського районного суду Черкаської області (Драбівського районного народного суду).

На підставі постанови Верховної Ради України від 09 вересня 2010 року №2516-VI «Про звільнення суддів», заяви судді Шведуна В.С., трудової книжки, розрахунку стажу роботи, погодження в установленому порядку, наказом Драбівського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2010 року №27-ОС «Про припинення повноважень судді та голови Драбівського районного суду ОСОБА_2.» відповідно до ст.24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» припинено з 31 жовтня 2010 року повноваження судді та голови Драбівського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 у зв'язку зі звільненням з посади судді та виходом у відставку, припинено виплату щомісячного грошового утримання працюючого судді з 31 жовтня 2010 року, виплачено судді ОСОБА_2. вихідну грошову допомогу в розмірі місячного заробітку за кожен повний рік роботи на посаді судді (стаж роботи на посаді судді на 31 жовтня 2010 року складає 24 роки).

Відповідно до подання від 01 листопада 2010 року №1 про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України), виданого Драбівським районним судом Черкаської області, стаж роботи судді (ОСОБА_2.), який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 24 роки. Заробітна плата для обчислення щомісячного довічного грошового утримання становить 9198,80 грн.

Розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №8633 від 29 жовтня 2010 року, виданим Драбівським районним судом Черкаської області, визначено, що усього стаж роботи ОСОБА_2 станом на 31 жовтня 2010 року становить 24 роки 18 днів.

Відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 01 листопада 2010 року №1347/04, виданої управлінням Державної судової адміністрації в Черкаській області ОСОБА_2, заробітна плата позивача, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 31 жовтня 2010 року складала 9198,80 грн., у тому числі: оклад - 2822,00 грн., доплата за 2-й кваліфікаційний клас - 350,00 грн., надбавка за вислугу років в розмірі 40% - 1268,80 грн., надбавка за виконання особливо важливої роботи в розмірі 50% (оклад + клас) - 1586,00 грн., премія 100% - 3172,00 грн.

Згідно протоколу УПФ України в Драбівському районі від 09 листопада 2010 року №1526 позивачу з 01 листопада 2010 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку.

08 грудня 2016 року територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області видано довідку №2024-04/16 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої ОСОБА_2 працював на посаді судді Драбівського районного суду та заробітна плата на відповідній посаді голови суду, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01 грудня 2016 року склала 25600,00 грн., у тому числі: посадовий оклад - 16000,00 грн., доплата за вислугу років 50% - 8000,00 грн., доплата за перебування на адміністративній посаді 10% - 1600,00 грн.

На підставі заяви позивача та з урахуванням наведеної довідки розпорядженням УПФ України в Драбівському районі №131916 від 25 січня 2017 року позивачу здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

21 лютого 2017 року позивач звернувся до УПФ України в Драбівському районі з заявою щодо зарахування йому до стажу роботи на посаді судді час роботи на посаді слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області в період з 26 березня 1980 року по 11 квітня 1983 року з послідуючим проведенням перерахунку призначеного йому раніше щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з розміру 60% посадового окладу при стажі роботи понад 25 років, як це передбачено Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Листом УПФ України в Драбівському районі Черкаської області від 23 лютого 2017 року №786/01-3 позивача повідомлено, що органи Пенсійного фонду не наділені повноваженнями щодо розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та ці повноваження віднесені до компетенції органів Державної судової адміністрації України, у зв'язку з чим підстави для проведення перерахунку довічного грошового утримання по Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з розміру 60% посадового окладу судді, відсутні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позивач, дізнавшись про порушення своїх прав при обрахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, правомірно звернувся саме до органів Пенсійного фонду України, як органу який здійснює нарахування та виплату відповідного грошового утримання, який, в свою чергу, на підставі відповідного звернення особи мав би здійснити відповідний перерахунок та нарахувати позивачу відповідне грошове утримання.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про статус суддів» (в частині, що була чинною на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці), Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави на засадах верховенства права, визначає систему судів загальної юрисдикції, статус професійного судді, народного засідателя, присяжного, систему та порядок здійснення суддівського самоврядування і встановлює систему і загальний порядок забезпечення діяльності судів та регулює інші питання судоустрою і статусу суддів.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Проголосивши незалежність і недоторканість суддів, Конституція України передбачила однією з гарантій цієї незалежності право судді на відставку (п.9 ч.5 ст.126 Конституції України (в редакції, що була чинною на час звільнення у відставку).

З системного аналізу законодавства зміст поняття «право на відставку» слід розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення після відставки, а тому право судді на відставку, передбачене у п.9 ч.5 ст.126 Конституції України, передбачає припинення повноважень судді, а також призначення належного матеріального забезпечення. При цьому, пенсія за віком, призначена на загальних підставах, не є таким матеріальним забезпеченням.

Крім того, за своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Такий висновок ґрунтується на аналізі чинного законодавства, а також рішень Конституційного Суду України та Європейського Суду з прав людини.

У відповідності до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Згідно ч.1 ст.43 Закону України «Про статус суддів» (що була чинною на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.44 наведеного Закону заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Згідно ч.ч.2, 5 ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Пунктами 8, 11 ч.4 ст.47 вказаного Закону передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема, його належним матеріальним та соціальним забезпеченням, а також правом судді на відставку.

У відповідності до ч.6 ст.47 вищезазначеного Закону при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 суд зазначив, що конституційний статус судді передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя, дає підстави ставити до суддів високі вимоги і зберігати довіру до їх компетентності та неупередженості. Аналіз норм Конституції України свідчить, що надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), що відповідає його високому статусу, є гарантією забезпечення незалежності. Право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага. Статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, право на отримання виплат (пенсії, щомісячного довічного грошового утримання), рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

При цьому, в п.2 резолютивної частини вищезазначеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що за змістом ст.126 Конституції України положення ч.3 ст.11 Закону України «Про статус суддів» у взаємозв'язку з ч.8 ст.14 Закону України «Про судоустрій України» (в редакціях, що були чинними на час розгляду справи судом) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про статус суддів». Згідно з ч.1 ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст.126 Основного Закону України та вказано, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

При цьому, у зазначеному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що неодноразово висловлював та враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема і суддів у відставці, що були викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Згідно ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»), Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Пунктом 11 р.XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній до 28 березня 2015 року) передбачено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_2, останнього було обрано народним суддею Драбівського районного народного суду 13 жовтня 1986 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів», що була чинною на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно копії трудової книжки позивача, що міститься в матеріалах справи, ОСОБА_2 26 березня 1980 року прийнятий на посаду стажера слідчого прокуратури Гайворонського району згідно наказу №44 від 26 березня 1980 року, наказом №10 від 13 січня 1981 року позивача призначено на посаду слідчого прокуратури Гайворонського району, з якої він був звільнений 11 квітня 1983 року наказом №67 від 11 квітня 1983 року за ст.38 КЗпП УРСР згідно поданої заяви та особистого прохання.

Отже, з огляду на наведені норми законодавства України, колегія суддів приходить до висновку, що стаж роботи позивача на посаді слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області в період з 26 березня 1980 року по 11 квітня 1983 року підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1 (в редакції, чинній на момент призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці).

Розділом ІІ наведеного Порядку визначено документи, необхідні для призначення щомісячного довічного утримання та згідно п.2.1 цього розділу до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додаються такі документи:

копія акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення судді у зв'язку з поданням заяви про відставку;

наказ про відрахування судді зі штату суду та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді;

відомості про місце проживання (реєстрації) судді у відставці;

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку органу, що призначає пенсію, надає довідку з бази даних системи персоніфікованого обліку;

довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2);

розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 3);

довідка податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера (оригінал довідки повертається). Особи, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні державні органи та мають відмітку в паспорті, подають копію сторінки паспорта з відміткою про те, що особа має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера;

копії посвідчень: учасника війни; учасника бойових дій; інваліда війни; особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (для підвищення щомісячного довічного утримання згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»);

документи, що підтверджують наявність особливих заслуг перед Батьківщиною, передбачених статтею 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 8 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» (за наявності) (оригінали документів повертаються).

Відповідно до п.3.1 р.ІІІ цього Порядку уповноважена особа впродовж двох робочих днів після видання наказу про відрахування судді зі штату суду на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, і припинення виплати щомісячного довічного утримання працюючому судді, оформляє необхідні документи, готує подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4), ознайомлює з ними суддю у відставці і направляє їх до органу, що призначає щомісячне довічне утримання.

Пунктом 5.4 р.V Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви з потрібними для призначення щомісячного довічного утримання документами орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні.

З наведених норм вбачається, що рішення про призначення щомісячного довічного утримання приймається органами Пенсійного фонду України на підставі поданих документів, що оформлюються уповноваженою особою суду за останнім місцем роботи, яка також готує подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, після ознайомлення з ними суддею у відставці.

З поданих до УПФ України в Драбівському районі Черкаської області документів для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що в поданні про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 01 листопада 2010 року №1, розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29 жовтня 2010 року №8633, наказу Драбівського районного суду Черкаської області від 25 жовтня 2010 року №27-ОС, визначено стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, 24 роки (24 роки 18 днів) та до вказаного стажу віднесено роботу позивача на посаді судді Драбівського районного суду Черкаської області в період з 13 жовтня 1986 року по 31 жовтня 2010 року.

Таким чином, при оформленні відповідних документів для призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці уповноваженою особою Драбівського районного суду Черкаської області при визначення стажу роботи ОСОБА_2 не було зараховано до стажу роботи на посаді судді стаж роботи позивача на посаді слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області в період з 26 березня 1980 року по 11 квітня 1983 року.

Крім того, з наявних в матеріалах справи копій довідок територіального управління ДСА у Черкаській області №1070-04/13-вих від 08 серпня 2013 року, №1267-04/16 від 11 серпня 2016 року, №2024-04/16 від 08 грудня 2016 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що у заробітну плату на відповідній посаді голови суду, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, враховано доплату за вислугу років в розмірі 50%, що згідно законодавства відповідає розміру доплати за вислугу років за наявності стажу роботи більше 20 років.

В той же час, колегія суддів зазначає, що до повноважень органів Пенсійного фонду України належить призначення та виплата щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці на підставі поданих документів, однак питання стосовно визначення стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, не належить до компетенції відповідача, оскільки відповідні повноваження віднесено до суду за останнім місцем роботи судді у відставці, які реалізуються уповноваженою особою такого суду при оформленні відповідного розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та передбачений додатком 3 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року №3-1.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до Драбівського районного суду Черкаської області щодо оформлення розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, із врахуванням до стажу роботи позивача на посаді судді відповідного періоду роботи в прокуратурі Гайворонського району Кіровоградської області або доказів подання до УПФ України у Драбівському районі Черкаської області відповідного розрахунку стажу роботи ОСОБА_2 на посаді судді із врахуванням стажу роботи на посаді слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що, відмовляючи позивачу у зарахуванні до стажу його роботи на посаді судді стаж роботи на посаді слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області в період з 26 березня 1980 року по 11 квітня 1983 року за відсутності відповідної компетенції, УПФ України у Драбівському районі Черкаської області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача зарахувати стаж роботи позивача на посаді слідчого прокуратури до стажу роботи на посаді судді є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а тому і не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо проведення йому перерахунку призначеного раніше щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із наявного стажу роботи понад 25 років на посаді голови (судді) Драбівського районного суду Черкаської області та з розміру 60% доплати з посадового окладу за вислугу років, як похідні.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.ч.1-2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що про порушення його прав та інтересів в частині незарахування до стажу роботи на посаді судді Драбівського районного суду Черкаської області стажу роботи на посаді слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області в період з 26 березня 1980 року по 11 квітня 1983 року він дізнався в січні 2017 року, після чого скористався можливістю досудового порядку вирішення спору відповідно до ч.4 ст.99 КАС України.

В той же час, про неврахування стажу роботи на посаді слідчого прокуратури Гайворонського району Кіровоградської області в період з 26 березня 1980 року по 11 квітня 1983 року до стажу на роботі на посаді судді позивачу було відомо ще у жовтні 2010 року, оскільки згідно п.3.1 р.ІІІ Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, уповноважена особа суду ознайомлює суддю у відставці з оформленими документами та на розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29 жовтня 2010 року №8633, міститься особистий підпис позивача.

В силу вимог ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 позовну заяву до суду першої інстанції подав 28 лютого 2017 року та з матеріалів справи не вбачається підстав поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, позовні вимоги за період з 01 листопада 2010 року по 31 серпня 2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області - задовольнити частково.

Постанову Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 травня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог за період з 01 вересня 2016 року - відмовити.

Позовні вимоги за період з 01 листопада 2010 року по 31 серпня 2016 року залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено 24 липня 2017 року.

Головуючий суддя В.Е.Мацедонська

Судді І.О.Лічевецький

В.П.Мельничук

Головуючий суддя Мацедонська В.Е.

Судді: Мельничук В.П.

Лічевецький І.О.