Справа № 226/640/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Клепка Л.І.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року справа №226/640/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року у справі № 226/640/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про:

- визнання незаконним рішення управління від 13 квітня 2017 року № 471 про відмову у призначенні пенсії позивачу;

- зобовязання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивачу періоди роботи з 27 вересня 2003 року по 27 листопада 2005 року та з 15 лютого 2011 року по 31 травня 2013 року в ПрАТ «Укрвуглебуд» в якості машиніста гірничих виїмкових машин 5 і 6 розрядів з повним робочим днем в шахті та машиніста електровоза 4 розряду з повним робочим днем в шахті відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобовязання управління призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 27 лютого 2017 року відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 2-7).

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області № 471 від 13 квітня 2017 року про відмову у призначенні пенсії позивачу. Зобовязано управління зарахувати до пільгового стажу на підземних роботах ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, період його роботи у Приватному акціонерному товаристві «Укрвуглебуд» з 27 вересня 2003 року по 27 листопада 2005 року та з 15 лютого 2011 року по 18 липня 2014 року в якості машиніста гірничо-виймальних машин 5 і 6 розрядів з повним робочим днем в шахті та машиніста електровоза 4 розряду з повним робочим днем в шахті відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобовязано управління призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 27 лютого 2017 року відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 82-88).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року у справі № 226/640/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено наступне.

Для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідна безпосередня зайнятість особи на пільгових роботах. Довідки про підтвердження пільгового характеру роботи позивача, якими керується суд при прийнятті спірного рішення, містять помилки, а провести перевірку достовірності виданих підприємством довідок неможливо (а.с. 91-93).

Представник апелянта в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

14 липня 2017 року від позивача до канцелярії Донецького апеляційного адміністративного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких позивач наполягає на залишенні постанови суду першої інстанції без змін, як такої, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

26 липня 2017 року позивач та його представник надали до канцелярії суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, з 27 вересня 2003 року по 27 листопада 2005 року працював на посаді машиніста гірничо-виймальних машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці № 1 та на посаді машиніста електровоза 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею на дільниці ШТ у Приватному акціонерному товаристві «Укрвуглебуд» та у період з 15 лютого 2011 року по 31 травня 2013 року працював на посаді машиніста гірничо-виймальних машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці № 1 у Приватному акціонерному товаристві «Укрвуглебуд», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 11-18).

27 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі положень ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», разом із заявою позивачем до управління надані наступні документи: копія паспорту , ІПН, копія трудової книжки, копія диплому, довідки про підтвердження пільгового стажу роботи.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області від 13 квітня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у призначенні пенсії за віком позивачу на пільгових умовах за приписами ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до пільгового підземного стажу роботи 18 років 01 місяців 25 днів. Управлінням не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 27 вересня 2003 року по 27 листопада 2005 та з 15 лютого 2011 року по 31 травня 2013 року у Приватному акціонерному товаристві «Укрвуглебуд» у звязку з неможливістю проведення перевірки пільгового стажу роботи, оскільки Товариство перереєстровано у м. Києві, однак Товариство не знаходиться за юридичною адресою (а.с. 40-42).

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах та не зарахуванням спірного періоду роботи, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не включено до пільгового стажу позивача спірний період роботи. На день подання заяви позивача про призначення пенсії його пільговий стаж дає право на призначення пенсії на підставі положень ч. 1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак, рішення управління є протиправним, а пенсія на пільгових умовах є такою, що підлягає призначенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Аналогічний порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо - рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, знижується на 1 рік.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки позивача вбачається, що позивач з 27 вересня 2003 року по 27 листопада 2005 року працював на посаді машиніста гірничо-виймальних машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці № 1 та на посаді машиніста електровоза 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею на дільниці ШТ у Приватному акціонерному товаристві «Укрвуглебуд» та у період з 15 лютого 2011 року по 31 травня 2013 року працював на посаді машиніста гірничо-виймальних машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці № 1 у Приватному акціонерному товаристві «Укрвуглебуд», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 11-18).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день на підземних роботах в шахті. Записи про спірні періоди роботи здійснені з 2003 по 2013 роки, засвідчені відповідною печаткою підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

При цьому суд зазначає, що з трудової книжки позивача вбачається пільговий характер роботи у спірний період, оскільки в ній зазначено, що позивач працював на посаді машиніста гірничо-виймальних машин 5 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці № 1 та на посаді машиніста електровоза 4 розряду підземним з повним робочим днем під землею на дільниці ШТ.

Крім того, в матеріалах справи містяться Довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній № 59-к, № 60-к, № 61-к, № 62-к від 12 травня 2015 року, які підтверджують пільговий характер роботи позивача у спірні періоди (а.с. 34-37).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем доведено пільговий характер своєї роботи у спірний період, а пенсійних орган не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Крім того, в матеріалах справи містяться індивідуальні відомості про застраховану особу, позивача, за формою ОК-5, які засвідчені відповідачем, які підтверджують, що дійсно в період з 2003 по 2005 року та з 2011 по 2013 роки роботодавцем проводилась сплата страхових внесків до управління за позивача, як за робітника. З даної довідки вбачається сума заробітної плати для нарахування пенсії, кількість днів стажу в місяці, сплата страхових внесків (а.с. 43-47).

Відповідно до Постанов Правління ПФУ № 26-1 від 05 листопада 2009 року «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 25-2 від 03 грудня 2013 року «Про визнання такою, що втратила чинність, Постанови Правління ПФУ від 08 жовтня 2010 року № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; № ЗП3014А2 - працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Тобто, при здачі звітів страхувальником-роботодавцем до органів Пенсійного фонду вказувалося, що страхові внески за позивача вносилися за професією за кодом ЗП3013А1 та № ЗП3014А2, що в свою чергу відповідає положенням ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»( а.с.46).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пільговий стаж позивача за спірний період є підтвердженим та підлягає зарахуванню при призначенні пенсії позивачу, відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стосовно твердження апелянта, що для управління не може здійснити перевірку достовірності відомостей викладених в уточнюючих довідках підприємства, оскільки підприємство перереєстровано у м. Києві, однак не знаходиться за своєю юридичною адресою, відтак пенсія не може бути призначена, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права на призначення пенсії, у звязку з неможливістю пенсійного органу виконати свої дискреційні повноваження щодо проведення перевірки товариства, на якому працював позивач.

При цьому, суд ще раз наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості для встановлення періоду, характеру роботи позивача, а уточнюючі довідки необхідні лише у випадку відсутності цих даних.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Крім того, суд зазначає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлений можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки вісі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

За таких умов суд апеляційної інстанції, вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 30 травня 2017 року у справі № 226/640/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_3

ОСОБА_4