Справа № 810/3345/16
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року м. Київ № 810/3345/16

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання: Касьяновій О.В.

представників сторін:

від позивача - Варченко І.В,

від відповідача - Кирилюк А.С., Данішевська А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області

до Північного офісу Держаудитслужби України

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області з позовом до Північного офісу Держаудитслужби України, в якому із урахуванням уточнених позовних вимог (заява від 25.04.2017) просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу Північного офісу Держаудитслужби України від 30.09.2016 № 10-08-14-14/5981 та викладеної в новій редакції листом від 03.03.2017 № 26-07-14-14/2418.

У судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2012 по 31.12.2015, за результатами якої сформовано вимогу, якою встановлено, що у зв'язку із начебто порушенням позивачем вимог законодавства, сільським бюджетом недоотримано грошові кошти у загальному розмірі 14254913,37 грн., однак представник позивача наголосив, що такі твердження відповідача є хибними та не мають законодавчого підґрунтя, а отже вимога від 30.09.2016 № 10-08-14-14/5981 є протиправною та підлягає скасуванню.

Окрім того, представник позивача у судовому засіданні зауважила, що вимогу від 30.09.2016 № 10-08-14-14/5981 відповідачем викладено в новій редакції листом від 03.03.2017 № 26-07-14-14/2418, який позивач вважає також протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. В обґрунтування доводів заперечень зазначили, що оскаржувана вимога винесена у відповідності до положень чинного законодавства. При цьому, відповідачі наголосили, що порушення, які зафіксовані в оскаржуваній вимозі під час ревізії Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області вказують на збитки та їхній розмір. Поряд з цим цією вимогою зобов'язано усунути порушення, виявлені під час ревізії.

Також представники відповідача наголосили, що твердження представника позивача про те, що вимогу від 30.09.2016 № 10-08-14-14/5981 викладено в новій редакції листом від 03.03.2017 № 26-07-14-14/2418, є хибними, оскільки такий лист має лише роз'яснювальний характер, а саму вимогу орган не відкликав та вона є чинною.

Крім того, відповідачі звернули увагу суду, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а правомірність їх обчислення в ході проведення ревізії перевіряє суд, який розглядає позов про стягнення збитків, що підтверджується численною практикою Верховного Суду України.

Таким чином, представники відповідача просили суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 18.07.2016 у справі № 761/25489/16к та на підставі направлень від 02.08.2016 № 659 співробітниками відповідача проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області за період з 01.01.2012 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 30.08.2016 № 08-21/24, яким встановлено недоотримання коштів сільським бюджетом внаслідок зменшення пайового внеску у загальному розмірі 14254913,37 грн.

30.09.2016 на підставі зазначено Акта перевірки, відповідачем сформовано лист - вимогу № 10-08-14-14/5981, про усунення виявлених порушень законодавства:

1) всупереч вимогам Порядку залучення, розрахунків розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 21.01.2011 № 52-ІV-VI, замовником будівництва зменшувався розмір пайової участі, що призвело до недоотримання сільським бюджетом 1 714 232,49 грн., що призвело до втрат доходів сільського бюджету;

2) всупереч вимогам Порядку залучення, розрахунків розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 19.10.2012 № 386-17-6, замовником будівництва зменшувався розмір пайової участі, що призвело до недоотримання сільським бюджетом 12 540 680,88 грн., що призвело до втрат доходів сільського бюджету.

Крім того, даною вимогою зобов'язано позивача у строк встановлений вимогою, усунути виявлені порушення в установленому законодавством порядку із наданням підтверджуючих первинних документів на підтвердження усунення таких порушень.

У разі ж не усунення виявлених порушень у встановлений термін згідно вимоги, орган державного фінансового контролю ініціюватиме звернення до суду в інтересах держави щодо відшкодування виявлених порушень.

03.10.2016 позивачем на адресу голови Державної аудиторської служби України надіслано скаргу на Акт ревізії від 30.08.2016 № 08-21/24.

03.03.2017 на виконання доручення Держаудитслужби України, відповідач листом № 26-07-14-14/2418 повідомив позивача, що Північний офіс Держаудитслужби вимагає усунути виявлені в ходів ревізії порушення законодавства шляхом забезпечити приведення рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області щодо зменшення розміру пайової участі забудовникам будівництва у відповідність до Порядку залучення, розрахунків розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури села Нові Петрівці, затвердженого рішеннями Новопетрівської сільської ради від 21.01.2011 № 52-ІV-VI та від 19.10.2012 № 386-17-6.

Не погоджуючись із вказаними висновками проведеної ревізії, Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області за захистом порушених прав та інтересів звернулась до Київського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23.04.2011 № 499/2011 (далі - Положення), Інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Державна фінансова інспекція України, як орган державної влади повинна діяти відповідно до Конституції України та в межах своїх повноважень.

Статтею 6 Конституції України встановлено, що органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. А згідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач відповідно до покладених на нього завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (пп. 4 п. 4 Положення).

Відповідно до п. 6 Положення відповідач для виконання покладених на нього завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням встановлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, відповідач має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п. 7 ст. 10 ЗУ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки та розмір таких збитків.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, і саме такий порядок встановлений законом.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 16.09.2015 у справі № 21-1143а15, від 15.04.2014 у справах №21-40а14 та 21-63а14), від 13.05.2014 у справі № 21-89а14). Також і в постановах Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 у справі № 810/3299/17; від 13.07.2017 у справі № 810/1839/16, а також в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 04.04.2017 у справі № К/800/10440/17; від 16.03.2017 у справі № К/800/44073/14.

Частина 1 ст. 2442 КАС України передбачає, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Щодо твердження представника позивача на той факт, що вимога відповідача є актом індивідуальної дії, яка породжує для зобов'язаної особи правові наслідки, а тому є необхідність відступити від правової позиції Верховного суду України та прийняти рішення, яким скасувати вимогу від 30.09.2016 № 10-08-14-14/5981 та висновки вимоги, які викладені в новій редакції листом від 03.03.2017 № 26-07-14-14/2418, то суд вважає за доцільне звернути увагу позивача, що по-перше: відступати від правової позиції Верховного Суду України є правом суду, а не його обов'язком.

По-друге, суд вважає за необхідне звернути увагу, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 08.11.2016 в іншій адміністративній справі № 810/1839/16 за позовом Комунального підприємства «Васильківтепломережа» до Державної фінансової інспекції в Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ТОВ «БКБ «Євробуд», НВ ТОВ «Лота», про визнання протиправною та скасування вимоги, адміністративний позов Комунального підприємства «Васильківтепломережа» задоволено у повному обсязі, визнано протиправним та скасовано пункти вимоги. При цьому, задовольняючи адміністративний позов, суд відступив від наведеної правової позиції Верховного Суду України та надав правову оцінку суті поршень, викладених в Акті перевірки.

Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 постанову Київського окружного адміністративного суду від 08.11.2016 у справі № 810/1839/16 було скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції скасовуючи постанову суду першої інстанції, врахував саме пракутику Верховного Суду України.

Крім того, лист Північного офісу Держаудитслужби України від 03.03.2017 № 26-07-14-14/2418 має саме роз'яснювальний характер, про що неодноразово встановлено в ході даного розгляду справи, зокрема в судових засіданнях 04.07.2017 та 13.07.2017. Так, на запитання суду представники відповідача повідомили, що лист від 03.03.2017 № 26-07-14-14/2418 є листом - роз'ясненням, а вимога від 30.09.2016 № 10-08-14-14/5981 є єдиною вимогою, яка має остаточний зміст викладених порушень.

Крім того, представники відповідача у ході розгляду справи наголосили, що законодавством не передбачено, ані внесення змін до вимоги сформованої за результатами ревізії, ані виклад нових висновків такої вимоги в новій редакції та зміни змісту первинної вимоги.

Враховуючи викладене, доводи представника позивача відносно того, що спірна вимога з урахуванням нової редакції, яка викладена листом від 03.03.2017 не містить жодних вказівок про наявність шкоди (збитків), а тому суд має відступити від практики Верховного Суду України не прймаються до уваги.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на обов'язковість висновків Верховного Суду України, а також враховуючи, що пункти вимоги стосуються виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки відповідач не поніс судових витрат, вони стягненню з позивача не підялгають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 18 липня 2017 р.