Справа № 803/1717/16
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/1930/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Святецького В.В., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2016 року у справі за позовом Володимир-Волинської обєднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про накладення арешту на кошти на рахунках платника,

ВСТАНОВИВ :

25 листопада 2016 року Володимир-Волинська обєднана податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області (далі ОДПІ) звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила накласти арешт на кошти на рахунках фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі ФОП), крім коштів для проведення операцій з видачі заробітної плати та сплати податків і зборів, єдиного внеску, а також визначених, контролюючим органом, грошових зобовязань платника податків, погашення податкового боргу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2016 року у справі № 803/1717/16 позов було задоволено повністю.

У апеляційній скарзі ФОП просить зазначену постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову ОДПІ у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про те, що зі сторони ОСОБА_4 мала місце відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці 5 пункту 81.1 статті 81 ПК України.

У наказі від 04 листопада 2016 року № 133 запис про відмову від допуску до проведення перевірки зроблено особою, яка не є посадовою (службовою) особою ФОП, ні її представником і не могла проводити розрахункові операції по місцю здійснення господарської діяльності відповідача, так як є працівником ФОП ОСОБА_5

Будь-які докази надання ФОП повноважень ОСОБА_4 щодо допущення або недопущення до перевірки, її присутності під час такої відсутні.

Тому ОСОБА_4 ніяким чином не могла допустити працівників контролюючого органу до перевірки, оскільки у неї відсутні як трудові відносини із відповідачкою, так і повноваження від ФОП.

Податковий орган на підтвердження своєї позиції надав копію фіскального чеку від 11 листопада 2016 року, але даний чек не може бути прийнятий у якості доказу того, що саме ОСОБА_4 здійснила продаж товарів посадовим особам податкового органу, оскільки з даних чеків та самого акту № 251 не вбачається, яка особа їх видала.

Представник відповідача у ході апеляційного суду підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі. Просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача на виклик апеляційного суду не прибув, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта у їх сукупності, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОДПІ, суд першої інстанції виходив із того, що працівниками Головного управління ДФС у Волинській області фактичну перевірку ФОП за адресою магазину «Продукти» Торгового центру «Ірена» № 1 у м. Володимир-Волинський по вул. Луцькій, 64. У ході перевірки продавцю магазину ОСОБА_4 було предявлено копію наказу, службових посвідчень та направлень на проведення перевірки, однак та відмовила посадовим особам контролюючого органу у допуску до проведення фактичної перевірки у звязку з відсутністю ФОП, про що нею здійснено запис на наказі про проведення перевірки, про що було складено акт відмови від допуску до проведення фактичної перевірки від 11 листопада 2016 року № 251 (а.с.10).

14 листопада 2016 року управління аудиту Головного управління ДФС у Волинській області надіслало до Володимир-Волинської ОДПІ звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі приписів ст. 94 ПК України.

Судом було відхилено доводи відповідача про те, що ФОП не перешкоджала доступу до проведення перевірки виходячи із встановлених обставин справи, виходячи із того, що ОСОБА_4 була особою, яка здійснювала розрахункові операції у підприємця, а отже була наділена правами щодо допуску чи не допуску до проведення перевірки.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Приписами пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Як передбачено ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови предявлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктом 81.2 ст. 81 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Як безспірно встановлено судом першої інстанції, 11 листопада 2016 року головними державними ревізорами - інспекторами Головного управління ДФС у Волинській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було здійснено фактичну перевірку магазину «Продукти» Торгового центру «Ірена» № 1 у м. Володимир-Волинський по вул. Луцькій, 64, де проводить свою діяльність ФОП, з питань дотримання вимог ПК України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про оплату праці», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», Кодексу законів про працю України.

Працівниками податкового органу було предявлено продавцю магазину ОСОБА_4 копію наказу, службових посвідчень та направлень на проведення перевірки, однак та відмовила посадовим особам контролюючого органу у допуску до проведення фактичної перевірки у звязку з відсутністю ФОП та здійснила про це запис на наказі про проведення перевірки (а.с.8).

Працівниками податкового органу було складено акт відмови від допуску до проведення фактичної перевірки від 11 листопада 2016 року № 251 (а.с.10).

На переконання апеляційного суду, оскільки у магазині «Продукти» Торгового центру «Ірена» № 1 ОСОБА_4 фактично проводила розрахункові операції, що підтверджується копією фіскального чеку від 11 листопада 2016 року № 0002, який видрукувано на обладнанні, зареєстрованому за ФОП (а.с. 12), то вона відповідно до п. 81.2 ст. 81 ПК України є особою, яка вправі допускати чи недопускати посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те , що у даному випадку у податкового органу були законні підстави для проведення перевірки з огляду на дотримання вимог ст.ст. 75, 80, 81 ПК України, а отже у відповідача були відсутні законні підстави, визначенні ст. 81 ПК України, для відмови працівникам контролюючого органу у допуску до проведення перевірки.

Пунктом 94.2. ст. 94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до абз. 2 пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 цього ж Кодексу арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

14 листопада 2016 року управління аудиту Головного управління ДФС у Волинській області надіслало до Володимир-Волинської ОДПІ звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків (а.с. 7).

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2016 року у справі № 803/1717/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.В.Святецький

ОСОБА_8

Ухвала у повному обсязі складена 28 липня 2017 року.