Справа № 335/7319/17
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/7319/17 2-а/335/330/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що з 07.05.2013 він отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку, призначену на пільгових умовах, по Списку №2 у відповідності до Закону країни «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії він продовжував працювати. З 07 травня 2017 року він набув право на призначення пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. 17.05.2017 він звернувся до відповідача за призначенням йому пенсії за віком у відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню із заявою про перерахунок пенсії. Однак листом від 30.05.2017 відповідачем йому було відмовлено в цьому. 08.06.2017 він повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком. Але відповідач листом від 14.06.2017 відмовив та повідомив, що при розрахунку його пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2012 рік. Вказані дії відповідача позивач вважає незаконними, оскільки пенсія за віком йому призначалась вперше, відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший. Тому просить визнати вказані дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача призначити йому відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки), та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією та стягнути судовий збір та 1500 гривень витрат на правову допомогу.

Відповідач надіслав до суду заперечення, в яких зазначив, що дії Управління Пенсійного фонду України відповідають чинному законодавству України. Пенсія позивачу призначена із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії. Тому просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2013 року отримує пенсію призначену за віком.

Згідно з трудової книжкою ОСОБА_1 після призначення пенсії продовжував працювати до 05.05.2017.

17.05.2017 ОСОБА_1В звернувся до ЦОУ ПФУ м. Запоріжжя із заявою про переведення на пенсію за віком.

Листом № 97/Г-9 від 30.05.2017 Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя відмовило в цьому.

08.06.2017 ОСОБА_1В повторно звернувся до ЦОУ ПФУ м. Запоріжжя із аналогічною заявою про переведення на пенсію за віком.

Листом № 170/Г-9 від 14.06.2017 Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя відмовило в цьому та повідомив, що при розрахунку його пенсії за віком застосовується показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2012 рік..

Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Переведення з одного виду пенсії на інший виконується в порядку, передбаченому частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін, внесених Законом України "Про заходи по законодавчому забезпеченню реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз приписів статті 45 Закону №1058-ІV свідчить про те, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший (в даному випадку за віком) пенсійний орган може враховувати заробітну плату за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Суд вважає, що відповідач протиправно зменшив розмір пенсії позивачу, застосувавши показник заробітної плати за 2012 рік, оскільки позивач не надавав згоду на врахування зарплати із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Крім того, у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше, і яка відповідно повинна бути призначена в порядку, визначеному останнім Законом.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України у постанові від 31.03.2015 року (справа № 21-612а14) висловив правову позицію про те, що показник заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Верховний Суд України у постанові від 22.12.2015 року (справа № 21-4071а15) висловив правову позицію про те, що у частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

На підставі аналізу зазначених норм права колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше. Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Судом встановлено, що до призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач отримував пенсію за другим законом - Законом України «Про пенсійне забезпечення», в зв'язку з чим призначення йому пенсії за віком не є переходом на інший вид пенсії у розумінні ст. 45 ч.3 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, після призначення позивачеві пенсії за віком він продовжував працювати, сплачував у встановленому законодавством порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За наведених вище підстав суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у переведенні на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком є протиправними.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

Враховуючи, що позивач звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком 17.05.2017, то перерахунок пенсії повинен бути проведений не з 17.05.2017, а з 01.06.2017.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при звернені до суду було сплачено судовий збір 640,00 грн., який підлягає стягненню з Державного бюджету України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 87 КАС України - до витрат, пов'язаних з розглядом справи, віднесено витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 90 КАС України - витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20 грудня 2011 року передбачено, що Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Позивач просить відшкодувати витрати на правову допомогу, які складаються з: консультації клієнта, проведення розрахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2012-2014 роки, ознайомлення з нормативно-правовою базою та складання адміністративного позову.

Однак вказані витрати не підлягають стягненню, оскільки вони не є участю особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Керуючись ст. 159-163 КАС України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до ст..26, ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

Зобов'язати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію за віком 01 червня 2017 року, відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати з якої сплачено страхову внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 роки), та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В решті задоволення позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 640,00 грн.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський Апеляційний адміністративний суд на протязі десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Ю.В.Геєць