Справа № 375/273/17
Суддя: Литвин О. В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/273/17
Провадження № 2-а/375/91/17
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши в приміщенні Рокитнянського районного суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України

про визнання протиправною відмови та зобовязання виплатити одноразову грошову допомогу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що він в період з 01.10.2003 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року по 31.08.2016 року - в національній поліції України.

Відповідно до Свідоцтва про хворобу № 284/ЗВ, виданого Військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Київській області» від 23.08.2016 року, його визнано непридатним до військової служби в мирний час у звязку із захворюванням, що повязане з проходженням служби в ОВС, а тому 31.08.2016 року наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 512 о/с його було звільнено з посади через хворобу.

З 12.12.2016 року йому встановлено другу групу інвалідності через отримане в період виконання службових обовязків захворювання, ступінь втрати працездатності у відсотках склала 70 %.

У січні 2017 року він звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про виплату грошової допомоги у звязку із встановленням йому другої групи інвалідності, проте йому було відмовлено у виплаті останньої з посиланням на відсутність для цього передбачених законом підстав.

Просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні йому одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням другої групи інвалідності та зобовязати відповідача призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у звязку з встановленням другої групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 12.12.2016 року.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, відповідач та третя особа своїх представників у судове засідання не направили. На разі, ними подано письмові заперечення на позов, якими вони висловили свою позицію щодо позову, а відповідач також просить розглянути спір за відсутності його представника.

За викладеного, зясувавши попередньо думку позивача та його представника, суд ухвалив провести розгляд спору по суті у відсутності осіб, що не зявилися, та на підставі наявних у справі доказів і що узгоджується із положеннями ч. 4 ст. 128 КАС України.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за викладених у ньому обставин і підстав та просили задовольнити.

Заслухавши у судовому засіданні позивача та його представника, дослідивши отриманні у справі письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, є пенсіонером по інвалідності другої групи, що стверджується копією його паспорта та копією пенсійного посвідчення.

У період з 01.10.2003 року по 06.11.2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме в Рокитнянському РВ ГУ МВС України в Київській області. З 07.11.2015 року по 31.08.2016 року проходив службу на посаді старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліціїКиївській області.

З 31.08.2016 року позивача капітана поліції, старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 1 Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції, звільнено зі служби в поліції у запас за ст. 77 п. 1 пп. 2 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію», календарна вислуга років на день звільнення складає 14 років 03 місяці 18 днів (наказ № 512 о/с від 31.08.2016 року).

Наведене стверджується копією трудової книжки позивача та копією наказу про його звільнення зі служби в Національній поліції України.

В судовому засіданні також встановлено, що згідно копії свідоцтва про хворобу № 284/Зв від 23.08.2016 року, захворювання ОСОБА_1 повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

А згідно копії довідки МСЕК серії АВ № 0214674, з 12 грудня 2016 року ОСОБА_1 встановлено до 01.01.2018 року другу групу інвалідності від захворювання, повязаного з проходженням служби в ОВС.

З копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках вбачається, що у позивача ступінь втрати професійної працездатності у відсотках становить 70 %.

У січні 2017 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про виплату грошової допомоги у звязку із встановленням йому другої групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, додавши до заяви необхідні документи. На разі, своїм листом від 24.01.2017 року № 29/К-13 відповідач відмовив ОСОБА_1 за результатами розгляду його заяви у виплаті допомоги з посиланням на відсутність правових підстав для проведення такої виплати.

Вважаючи таку відмову ГУ НП в Київській області протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам та фактам, суд звертає увагу на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обовязків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності 1 групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоровя здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової Допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку № 850).

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України Про Національну поліцію (далі - Закон № 580-

VIII).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Пунктом 15 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення 1 виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п. 1 р. II Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу Ш Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1)заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у звязку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2)довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного звязку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не повязане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, імя та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський. Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у пятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п.2 Розділу IV Порядку №4).

Враховуючи викладене, органом, до якого позивач повинен звертатись із заявою (рапортом) про виплату спірної грошової допомоги, є саме Головне управління Національної поліції в Київській області.

Наведене свідчить про дотримання позивачем порядку звернення із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності.

Зважаючи, що з 12.12.2016 року позивачу встановлено другу групу інвалідності, а захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС, то у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, заява позивача щодо вирішення питання про надання йому одноразової грошової допомоги відповідачем по суті не розглядалась, фінансовим підрозділом відповідний висновок не готувався, рішення з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги уповноваженим на те органом не приймалося.

Оскільки, відповідного рішення відповідач по суті заяви не приймав, суд приходить до висновку, що заяву позивача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у встановлений законодавством порядок та строки не розглянуто, відтак, при розгляді цієї заяви відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка призвела до порушення прав позивача.

Разом з тим, суд звертає увагу, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом вказаної правової норми вбачається, що адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

Суд може прийняти рішення про зобовязання органу владних повноважень прийняти певне рішення, в разі, якщо можливість прийняття єдиного альтернативного рішення виключена судом.

Відповідно до частини першої статті 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або|частково чи відмовити В його задоволенні повністю або частково.

Частиною третьою статті 162 КАС України надано адміністративному руду повноваження на прийняття іншої постанови, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Суд, враховуючи відсутність рішення відповідача по поданій позивачем в січні 2017 року заяві, зважаючи, що у останнього не було для цього жодних правових та інших обєктивних перешкод, вважає, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Київській області щодо нерозгляду в установленому законом порядку заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги та зобовязання розглянути останню по суті відповідно до вимог законодавства.

Доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки спірні відносини врегульовані внесеними 08.06.2017 року до Закону України «Про Національну поліцію» змінами та мають вирішуватися саме у відповідності до останніх, а не з названих позивачем правових підстав, на увагу суду не заслуговують, оскільки за загальним правилом до застосуваня підлягають положення нормативних актів, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України від 20.12.1990 № 565-XII «Про міліцію» Законом України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 року, зареєстрованим в Мінюсті України 29.01.2016 року за № 163/28293, яким затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі /смерті/ чи втрати працездатності поліцейського, ст.ст. 2, 6, 9, 17, 71,72, 159-163, 185, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про визнання протиправною відмови та зобовязання виплатити одноразову грошову допомогу задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Київській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в разі інвалідності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Київській області розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду ІІ групи захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та прийняти відповідне рішення за поданою ним у січні 2017 року Головному управлінню Національної поліції у Київській області заявою.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О.Литвин

Постанова набрала законної сили "____"___________20___року