Справа № 243/4358/17
Суддя: Кузнецов Р. В.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/233/2017
Справа № 243/4358/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 10 травня 2017 року близько 15 год. 20 хв. керуючи автомобілем Opel Ascona державний номер АН 3276ЕХ, рухаючись у напрямку вул. Ярослава Мудрого, в місті Словянськ, він здійснив вимушену зупинку на вул. ОСОБА_3, біля буд. №16. Вимушена зупинка була повязана з дуже великою температурою двигуна (відмовив датчик вмикання вентилятора). Охолоджуюча рідина закипіла. Позивач не порушуючи ПДР України, проїхав більш ніж 10 метрів від пішохідного переходу, який залишився позаду від його автомобіля, зупинився. Ніяких забороняючи, або інформативних знаків перед не було і він здійснив вимушену зупинку, користуючись ПДР України, а саме пунктом 9.9, увімкнувши світлову аварійну сигналізацію. Протягом кількох хвилин під'їхав екіпаж поліції, який зупинився з іншої сторони вулиці, порушуючи ПДР, та створюючи перешкоду іншим учасникам дорожнього руху. До позивача підійшов інспектор Коваленко Костянтин (так він назвався, не надавши позивачеві можливості ознайомитися зі службовим посвідченням) і почав звинувачувати його у порушенні ПДР. Позивач намагався пояснити, що ПДР не порушував, на відміну від екіпажу поліції. Інспектор не схотів вислухати про те, що його автомобіль зламалося і, що зупинився він не порушуючи ПДР, взагалі не надав позивачеві можливості висловитись. Надав тільки рулетку позивачеві і сказав щоб він самостійно вимірював відстань від свого автомобіля до якоїсь бордюри. Хамське відношення інспектора позивач не міг більше терпіти, та наголосив що ніякого знаку про зупинку маршрутних транспортних засобів там немає, і авто зламане. Замість пропозиції надати позивачеві допомогу, лейтенант ОСОБА_2 почав складати постанову АР № 709880, про порушення ним пункту 15.9.е ПДР України, звинувачуючи його у правопорушенні, передбаченому частиною 1 статті 122 КУпАП. Отже, постановою серії АР № 709880 від 10 травня 2017 року про адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за невиконання пункту 15.9.Є ПДР України. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим. Постанову було винесено на місці, без підготовки та надання позивачеві часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що порушує мої права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими я не мав можливості скористатися. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. За таких обставин його процесуальні права при такому «розгляді» справи грубо порушено. Жодних доказів та обґрунтувань про порушення ПДР інспектор не надав. Також інспектор не ознайомив його з жодною із статей, що вказані у постанові и не надав можливості написати пояснення. Враховуючі наведене, вважає, що постанова серії АР № 709880 від 10 травня 2017 року про адміністративне правопорушення винесена з порушеннями його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню. Керуючись ст.ст. 33, 122, 245, 251, 252, 254, 283, 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 6, 7, 18, 19, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, п 33.5 Правил дорожнього руху України, просив суд ухвалити постанову якою визнати дії інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови серії АР № 709880 від 10 травня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконними, та визнати постанову серії АР № 709880 від 10 травня 2017 року протиправною і скасувати її, а провадження по справі закрити.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не завився, подав до суду письмову заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити. Будучи присутнім у попередніх судових засіданнях зазначив, що дійсно 10 травня 2017 року керуючи автомобілем Opel Ascona рухаючись у напрямку вул. Ярослава Мудрого, в місті Словянськ, він здійснив вимушену зупинку на вул. ОСОБА_3, біля буд. № 16, у звязку із великою температурою двигуна. Він, не порушуючи правил дорожнього руху зупинився в десяти метрах від пішохідного переходу оскільки тягнути із зупинкою більше не міг, і став чекати поки двигун охолоне. Знаку зупинки громадського транспорту поблизу не було. Співробітники поліції не замірювали відстань від його автомобіля до зупинки громадського транспорту, а навмання встановили, що відстань від автомобіля до посадкового майданчика є меншою ніж 30 метрів. Скільки кроків він нарахував при замірюванні відстані він не памятає.

Відповідач інспектор Коваленко К.С., належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що під час патрулювання м. Словянська 10 травня 2017 року екіпажем патрульної поліції у складі: інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, лейтенанта поліції ОСОБА_4, було виявлено адміністративне правопорушення, а саме: ОСОБА_1, куруючи транспортним засобом Opel Ascona, державний номер АН 3276ЕХ о 15 год. 20 хв. в м. Словянську по вул. Г. Лозановича, біля буд. 16 здійснив зупинку ближче ніж 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів,чим порушив п. 15.9 е ПДР України. Факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований на камеру поліцейського АН 0063, яка, відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» була закріплена на форменому одязі поліцейського. Поліцейський підійшов до водія, належним чином представився, пояснив причину перевірки документів та попросив предявити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 15.9 е ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення ( далі - Постанова), щодо позивача. Відповідно до статті 279 КУпАП, розгляд справи почався з представлення інспектора, інспектор оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснив особі, що брала участь у розгляді справи, права і обовязки: ст.ст. 268, 287-289, 307, 308 КУпАП, ст. 63 Конституції України. Згідно із статтею 278 КупАП та п. 5 Розділу III Наказу № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердженні Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор зясував питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП Органи Національної поліції уповноважені розглядати справи за вчинене адміністративне правопорушення,передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Згідно із ч. 2 ст. 258 КУпАП Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національне: поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду. Розгляд справи відбувався у присутності позивача. Чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається адміністративної відповідальності. Ніяких клопотань позивач не заявляв. Згідно зі ст. 285 КУпАП гр. ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови та вручено копію постанови, про що свідчить підпис позивача. Позивач в своєму позові зазначає той факт, що він здійснив вимушену зупинку,яка була повязана нібито з дуже великою температурою двигуна. Також з незрозумілих причин позивач вказує на те, що він не порушуючи правил дорожнього руху, проїхав більше ніж 10 метрів від пішохідного переходу, який залишився позаду його авто. Позивач навмисно зазначає хибні дані, з метою уникнення адміністративної відповідальності. На відеозаписі чітко зафіксовано, як при спілкуванні поліцейського та водія, водій шукав спосіб виправдатись та спочатку вказував, що він здійснює зупинку без порушень, потім вказував на те, що в нього щось не заводиться автомобіль, але коли водій намагався привести до руху автомобіль, він не ввімкнув подачу палива. Під час спілкування дружина позивача вийшла з магазину з пакетом сіла в автомобіль, після чого водій привів до руху свій автомобіль та відразу намагався відїхати. В правилах дорожнього руху в п. 1.3 чітко вказується, що учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги правил. Згідно із п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний перед виїздом перевірити і забезпечити справний стан і комплектність транспортного засобу також бути уважним та стежити за дорожньою обстановкою відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху. Ця ситуація виникає тоді, коли зупинка зумовлена неочікуваною небезпечною для руху несправністю транспортного засобу, загрозою падіння вантажу (або його падінням) або раптовим погіршенням стану здоровя водія, в тому числі і його фізичного стану (осліплення, втома, сонливість тощо). Навмисна зупинка в місці, де це заборонено дорожніми знаками, дорожньою розміткою, або відповідними вимогами правил дорожнього руху - не вважається вимушеною зупинкою. Відповідно до розділу 15 ПДР України, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. В п.15.9 е ПДР України чітко зазначається, що зупинка забороняється ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли її не має - ближче 30 метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Позивач вказує на те, що його не було ознайомлено з його правами та обовязками, але це твердження спростовується записом з камери поліцейського. Позивач зазначає, що нібито поліцейський не врахував вимоги ст. 33 КУпАП. В ч.2 ст. ЗЗ КУпАП зазначається, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан. обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі. Законодавець запровадив таке виключення, тому що санкції за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не є відносно визначеними (тобто такими, що передбачають один вид покарання і вказують його нижчу та вищу межі), тому враховувати особу правопорушника, ступінь його вини та інше немає сенсу. Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що постанова серії АР № 709880 від 10 травня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та законною.

Представник відповідача ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності № 63 від 04 січня 2017 року, будучи повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала до суду клопотання з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, в задоволенні позову відмовити. Будучи присутньою в попередніх судових засіданнях пояснення надала аналогічні викладеним в письмових запереченнях відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних ним доказів.

Так у судовому засіданні достовірно встановлено, і ця обставина не заперечується сторонами, що 10 травня 2017 року відносно позивача ОСОБА_1 інспектором роти № 3 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 була винесена постанова Серія: АР № 709880 про адміністративне правопорушення, згідно із якою позивачем було порушено ч. 1 ст. 122 КУпАП. Цією постановою у справі про адміністративне правопорушення, відповідачем було накладено адміністративне стягнення на позивача передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в дохід держави у розмірі 255 грн. 00 коп.

В постанові вказано: «10 травня 2017 року о 15 год. 20 хв. в м. Словянськ, по вул. Г. Лозановича, біля будинку № 16, водій керуючи автомобілем Opel Ascona державний номер АН 3276ЕХ здійснив зупинку ближче ніж 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив пункт 15.9 «е» «Правил дорожнього руху» України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення». Керуючись положеннями ст. 33, ст. 284 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», постановив : прийняте по справі рішення - застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень 00 коп. (а.с. 4).

Судом також оглянутий відеозапис з камери поліцейського АН 0063 ОСОБА_2 від 10 травня 2017 року, який міститься на лазерному диску (а.с. 22).

З оглянутого у судовому засіданні відеозапису, вбачається, що автомобіль з якого вийшов позивач стоїть на з краю дороги у напрямку зупинки маршрутних транспортних засобів. На записі чітко видно, як здійснює зупинку маршрутний транспортний засіб навпроти посадкового майданчика який є чітко виділеним як окрема ділянка та обгороджений бетонними блоками, а люди які перебувають на ньому, здійснюють посадку до громадського транспорту. Відстань від автомобіля позивача до посадкового майданчика є безперечно меншою за 30 метрів. Також із відеозапису видно, що інспекторами патрульної поліції позивачеві було запропоновано виміряти відстань від його автомобіля до посадкового майданчика, втім, останній відмовився. Також з відео вбачається, що позивачу були розяснені його права, та перепон у наданні ним пояснень з приводу правопорушення з боку інспекторів поліції не чинилось.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, субєкт владних повноважень зобовязаний подати суду всі наявні в нього документи та матеріали.

За змістом ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Нормами ст.ст. 245, 280 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із Правилами дорожнього руху затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила), вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху;

Згідно із п. 15.9. «е» Привал, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За змістом ч. ст. 30 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

За приписами ч. 1ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи, до яких зокрема відноситься :

1) перевірка документів особи;

2) опитування особи;

3) поверхнева перевірка і огляд;

4) зупинення транспортного засобу;

9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису;

Згідно із ч. 40 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

2. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, а також дані відеозапису, представленого на виконання вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що винність позивача у вчиненні правопорушення, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні. Оскільки із відеозапису дослідженого в судовому засіданні чітко видно, що біля автомобіля позивача, яки припаркований зовсім неподалік від посадкового майданчика, здійснює зупинку маршрутний транспортний засіб навпроти посадкового майданчика який є чітко виділеним як окрема ділянка та обгороджений бетонними блоками, а люди які перебувають на ньому, здійснюють посадку до громадського транспорту. Відстань від автомобіля позивача до посадкового майданчика є безперечно меншою за 30 метрів, а за для перевірки такої відстані та можливого спростування її, провести вимірювання відстані позивач відмовився.

У контексті з положеннями ч.1 ст.6 КАС України, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті(вчинені) вони:

На підставі, у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

З використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

Обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії);

Безсторонньо(неупереджено);

Добросовісно;

Розсудливо;

З дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

Пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливим наслідками для прав та свобод та інтересів особи і цілям на досягнення яких спрямоване це рішення(дія);

З урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

Своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що дії відповідача з ухвалення постанови серії АР № 709880 є законними, а вказана постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. відповідає вимогам КУпАП України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2,17, 18, 50, 104-106, 159-163, 167Кодексу адміністративного судочинства України, КУпАП, рішенням КСУ №3-П рп/2015 від 08 квітня 2015 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону УПП в м. Краматорську та Словянську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова складена у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий-суддя: Р.В. Кузнецов