Справа № 761/14381/17
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/402/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савицький О.А., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - ГУ ПФУ в м.Києві), в якому просив визнати протиправними бездіяльність ГУ ПФУ в м.Києві щодо невиплати йому пенсії з 01.02.2009 року, а також зобов'язати ГУ ПФУ в м.Києві поновити йому виплату пенсії за вислугу років, починаючи з 01.02.2009 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем прийнято рішення про припинення виплати йому пенсії з 01.02.2009 року, оскільки постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2007 року, якою його поновлено на посаді старшого уповноваженого карного розшуку Поліського районного відділу ГУМВС України в Київській області було скасовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2008 року. 07.04.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення йому виплати пенсії. Однак, листом від 18.04.2017 року відповідачем було відмовлено позивачу у поновленні виплати пенсії, у зв'язку з чим позивач вважає, що діями відповідача порушуються його права, а тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Ухвалою суду від 27.04.2017 року у справі було відкрито скорочене провадження, а також адміністративний позов залишено без розгляду про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії в частині вимог з 01.02.2009 року по 23.10.2016 року.

Відповідачу у встановленому законом порядку було направлено позовну заяву та надано строк для подачі письмових заперечень проти позову.

Разом з тим, відповідачем у передбачений законом строк до суду заперечення подано не було.

Згідно з ч.4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення. У разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про неможливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку скороченого провадження, судове засідання у справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 24.02.2008 року за 30 років вислуги згідно подання ГУМВС України в Київській області про призначення пенсії від 20.05.2008 року № 19/825.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2007 року визнано протиправним та скасовано наказ начальника ГУМВС України в Київській області № 300 від 07.10.1994 року про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого уповноваженого карного розшуку Поліського районного відділу ГУМВС України в Київській області.

Разом з тим, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2008 року, постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2007 року - скасовано та водночас постановлено нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про поновлення на посаді - відмовлено. Вказане судове рішення набрало законної сили.

При цьому, у постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 08.10.2008 року встановлено, що 26.03.2007 року (через 13 років) ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з позовною заявою про скасування наказу № 300 від 07.10.1994 року «Про покарання оперуповноваженого карного розшуку Поліського РВ ГУ ОСОБА_1.», тобто після сплину строку позовної давності, встановленого для звернення до суду з цією вимогою.

Також встановлено, що після 07.10.1994 року, одночасно із прийняттям оскаржуваного наказу, ОСОБА_1 перестав виходити на службу та отримувати грошове забезпечення, а тому протягом більше 10 років не міг не знати про своє звільнення. ОСОБА_1 з 07.10.1994 року сам перестав виходити на роботу, ніде не зазначає, що йому перешкоджали виходу на роботу, що він звертався з 1994 року надати йому наказу про звільнення та видати трудову книжку.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини того, що позивач з 07.10.1994 року перестав виходити на службу та отримувати грошове забезпечення, а також чинність наказу начальника ГУМВС України в Київській області № 300 від 07.10.1994 року про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого уповноваженого карного розшуку Поліського районного відділу ГУМВС України в Київській області, доказуванню не підлягають.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає підстави для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Однак, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не визначає підстав для припинення виплати раніше призначеної відповідно до цього Закону пенсії.

Разом з тим, ГУМВС України в Київській вчинило дії щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії шляхом направлення на адресу ГУ ПФУ в м.Києві відповідного листа, оскільки скасоване судове рішення, на підставі якого ОСОБА_1 було зараховано до вислуги років період з 1994 року по 2007 року.

На підстав вищевикладеного, рішенням відповідача припинено виплату позивачу пенсії з 01.02.2009 року, оскільки у нього відсутня вислуга років, передбачена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

07.04.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відновлення йому виплати пенсії, однак листом від 18.04.2017 року відповідачем було відмовлено позивачу у відновленні виплати пенсії.

За змістом пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше.

Разом з тим, у пункті «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивач з 07.10.1994 року фактично був звільнений з посади старшого уповноваженого карного розшуку Поліського районного відділу ГУМВС України в Київській області на підставі наказу начальника ГУМВС України в Київській області № 300 від 07.10.1994 року, який є чинним, суд вважає, що вислуга років позивача є меншою від встановленого законом розміру вислуги років, необхідної для призначення пенсії на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому відповідач на законних підставах відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м.Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7-12, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 183-2, 185, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: