Справа № 812/956/17
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 липня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/956/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання Карча В.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 (довіреність від 29.05.2017),

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Луганської обласної клінічної лікарні про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017 в сумі 39751,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі позивач, УПФУ в м. Сєвєродонецьку) до Луганської обласної клінічної лікарні (далі відповідач) про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017 в сумі 39751,04 грн, в обґрунтування якого позивач зазначив таке.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату та доставку пенсій на пільгових умовах.

Заборгованість Луганської обласної клінічної лікарні перед позивачем по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017 склала 39751,04 грн. Відповідач добровільно не виконує свої зобовязання, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з Луганської обласної клінічної лікарні заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій на пільгових умовах за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017 в сумі 39751,04 грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув, просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з таких підстав. Зобовязання щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період Луганська обласна клінічна лікарня виконала в добровільному порядку та в повному обсязі до звернення позивача до суду з даним позовом, про що свідчать платіжні доручення. Однак, сплачені кошти позивачем зараховуються в рахунок погашення минулої заборгованості за інші періоди. Вважає, що незалежно від наявності у відповідача заборгованості за минулі періоди, на момент вирішення справи по суті в позивача відсутні підстави для стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 в період з 01.02.2017 по 30.06.2017 у звязку з добровільною сплатою підприємством витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за спірний період. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

24.07.2017 представник позивача надав суду заперечення на відзив відповідача, в обґрунтування яких зазначив, що відповідно до п. 5.4. Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів від 27.09.2010 № 21-2 операції здійснюються в картках особових рахунків платників у хронологічному порядку. Облік надходження сум платежів у картках особових рахунків платників здійснюється в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів.

Враховуючи положення Порядку, сплачені відповідачем кошти зараховувалися в рахунок погашення минулої заборгованості за інші періоди, тому заборгованість Луганської обласної клінічної лікарні нарахованої, за період з 01.02.2017 по 30.06.2017 за списком № 2, складає 39751, 04 грн та до теперішнього часу не сплачена.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

Луганська обласна клінічна лікарня (ідентифікаційний код 01983789) є юридичною особою та в установленому порядку зареєстровано у позивача як платник страхових внесків.

У період з 01.02.2017 по 30.06.2017 позивач та інші управління ПФУ сплачували та доставляли пенсіонерам - працівникам відповідача пільгові пенсії за списком № 2, що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (арк. спр. 6-10).

06.02.2017 відповідачем отримано лист управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 06.02.2017 вих. № 1925/03-21 про відшкодування пільгових пенсій, в якому повідомлено, що станом на 01.02.2017 підприємство має заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій у сумі 101493,46 грн та що у лютому 2017 року до відшкодування нарахована сума поточних платежів у розмірі 37164,68 грн (арк. спр. 7, 34).

Отримавши розрахунки та повідомлення про відшкодування поточних платежів за лютий 2017 року у сумі 37164,68 грн, відповідач платіжним дорученням від 13.02.2017 № 15 сплатив визначену у розрахунках та повідомленні суму у розмірі 37164,68 грн, призначення платежу: «1402010;2282;*;01983789; відшкодування пільгових пенсій за 02.2017р., список 2, лист № 1925/03-21 від 06.02.2017р.» (арк. спр. 33).

Згідно інформації, зазначеної у витязі з картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на оплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017, у лютому 2017 року зараховано кошти в сумі 37164,68 грн (арк. спр. 5).

13.03.2017 відповідачем отримано лист управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 13.03.2017 вих. № 4012/03-21 про відшкодування пільгових пенсій, в якому повідомлено, що станом на 01.03.2017 підприємство має заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій у сумі 101493,46 грн та що у березня 2017 року зменшено відшкодування поточних платежів у розмірі 8916,51 грн (арк. спр. 10, 32). Зазначене також підтверджується витягом з картки особового рахунку платника: у березні 2017 року відповідач мав переплату в розмірі 8916,51 грн (арк. спр. 5). Таким чином, оскільки в березні 2017 року підприємство відповідача мало переплату в розмірі 8916,51 грн, тому за березень 2017 року позивачем до відшкодування не нараховано суму поточних платежів.

07.04.2017 відповідачем отримано лист управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 07.04.2017 вих. № 5592/03-21 про відшкодування пільгових пенсій, в якому повідомлено, що станом на 01.04.2017 підприємство має заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій у сумі 92576,95 грн та що у квітні 2017 року до відшкодування нарахована сума поточних платежів у розмірі 3834,29 грн (арк. спр. 11, 31).

Отримавши повідомлення про відшкодування поточних платежів за квітень 2017 року у сумі 3834,29 грн, відповідач платіжним дорученням від 11.04.2017 № 63 сплатив визначену в повідомленні суму у розмірі 3834,29 грн, призначення платежу: «1402010;2282;*;01983789; відшкодування пільгових пенсій за 04.2017р., список 2, лист № 5592/03-21 від 06.02.2017р.» (арк. спр. 30).

Згідно інформації, зазначеної у витязі з картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на оплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017, у квітні 2017 року зараховано кошти в сумі 3834,29 грн (арк. спр. 5).

10.05.2017 відповідачем отримано лист управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 10.05.2017 вих. № 7028/04-21 про відшкодування пільгових пенсій, в якому повідомлено, що станом на 01.05.2017 підприємство має заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій у сумі 92576,95 грн та що у травні 2017 року до відшкодування нарахована сума поточних платежів у розмірі 3834,29 грн (арк. спр. 12, 29).

Отримавши повідомлення про відшкодування поточних платежів за травень 2017 року у сумі 3834,29 грн, відповідач платіжним дорученням від 18.05.2017 № 105 сплатив визначену в повідомленні суму у розмірі 3834,29 грн, призначення платежу: «1402010;2282;*;01983789; відшкодування пільгових пенсій за 05.2017р., список 2, лист № 7028/04-21 від 10.05.2017р.» (арк. спр. 28).

Згідно інформації, зазначеної у витязі з картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на оплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017, у травні 2017 року зараховано кошти в сумі 3834,29 грн (арк. спр. 5).

13.06.2017 відповідачем отримано лист управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 13.06.2017 вих. № 9437/04-21 про відшкодування пільгових пенсій, в якому повідомлено, що станом на 01.06.2017 підприємство має заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій у сумі 92576,95 грн та що у червні 2017 року до відшкодування нарахована сума поточних платежів у розмірі 3834,29 грн (арк. спр. 13, 27).

Отримавши повідомлення про відшкодування поточних платежів за червень 2017 року у сумі 3834,29 грн, відповідач платіжним дорученням від 15.06.2017 № 132 сплатив визначену в повідомленні суму у розмірі 3834,29 грн, призначення платежу: «1402010;2282;*;01983789; відшкодування пільгових пенсій за 06.2017р., список 2, лист № 9437/04-21 від 13.06.2017р.» (арк. спр. 26).

Згідно інформації, зазначеної у витязі з картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на оплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017, у червні 2017 року зараховано кошти в сумі 10000,07 грн (арк. спр. 5).

Таким чином, до вирішення спору по суті відповідач у добровільному порядку сплатив заборгованість за спірний в цій справі період з 01.02.2017 по 30.06.2017 у повному обсязі.

Витягом з картки особового рахунку платника підтверджено, що за період з 01.02.2017 по 30.06.2017 за відповідачем обліковується заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 у загальному розмірі 86411,17 грн (арк.спр. 5).

При цьому дані щодо часу виникнення вказаної заборгованості позивачем не надані, а в розрахунку суми позову є посилання на те, що сума боргу на початок періоду (01.02.2017) становить 101493,46 грн, всі сплати, які проводились відповідачем у період з 01.02.2017 по 30.06.2017, зараховано в погашення заборгованості на початок періоду (арк. спр. 3).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 підприємства та організації з грошових коштів, які призначені на оплату праці, вносять до Пенсійного Фонду України плату, яка покриває витрати на доставку та виплату пільгових пенсій, у тому числі, призначених згідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому зберігається порядок покриття цих витрат, який діяв до набрання чинності Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (зареєстровано в Мінюсті України 16 січня 2004 року за № 64/8663), плату Пенсійному фонду на покриття фактичних витрат на виплату пенсій за віком на пільгових умовах вносять підприємства незалежно від форм власності та господарювання. Несвоєчасно перераховані суми витрат на виплату і доставку пенсій вважаються боргом (недоїмкою).

Відповідно до п. 6.1 вказаної Інструкції відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 6.4. Інструкції визначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць (пункт 6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України).

Пунктом 5.4 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 988/18283, передбачено, що операції здійснюються в картках особових рахунків платників у хронологічному порядку. Облік надходження сум платежів у картках особових рахунків платників здійснюється в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів.

При цьому суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду України у постанові від 02.06.2015 № 21-166а15, відповідно до яких: «аналіз наведених положень законів №№ 1788-ХІІ, 2464-VI, 1058-IV та Інструкції дає підстави дійти висновку, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню ПФУ лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею. Отже, висновок касаційного суду у справі, що розглядається, про наявність в управління ПФУ правових підстав для зарахування коштів, сплачених Товариством на відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на інші платежі не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права».

Таким чином, незалежно від наявності у відповідача заборгованості за минулі періоди на момент вирішення справи по суті у позивача відсутні підстави для стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017 у розмірі 39751,04 грн, оскільки відповідач добровільно сплатив витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017, що підтверджено платіжними дорученнями від 13.02.2017 № 15, від 11.04.2017 № 63, від 18.05.2017 № 105 та від 15.06.2017 № 132.

Факт перерахування відповідачем коштів в оплату заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 2 з 01.02.2017 по 30.06.2017 позивачем не заперечується, проте зазначається у розрахунку суми заборгованості, що сплати, які проводилися в період з 01.02.2017 по 30.06.2017 зараховано в погашення заборгованості на початок періоду.

Крім того, згідно з пунктом 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Отже, враховуючи викладене, суд звертає увагу, що право самостійно визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, натомість органи пенсійного фонду не наділені правом чи обов'язком змінювати будь-яким чином призначення платежу, якщо таке встановлено платником.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх добровільним виконанням відповідачем до вирішення справи по суті.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, ст. ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Луганської обласної клінічної лікарні про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за списком № 2 за період з 01.02.2017 по 30.06.2017 в сумі 39751,04 грн відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 27 липня 2017 року.

Суддя ОСОБА_2