Справа № 201/9069/17
Суддя: Ходаківський М. П.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/9069/17
Провадження № 2-а/201/291/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ходаківський М.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради щодо відмови у взятті на облік як внутрішньо переміщеної особи, зобов'язати відповідача взяти на облік внутрішньо переміщеної особи та видати відповідну довідку.

В обґрунтування доводів поданого адміністративного позову ОСОБА_1 зазначає, що наприкінці травня 2014 року покинув місце свого фактичного проживання на території Донецької області у АДРЕСА_1,що належить йому та його родині на праві власності. У Дніпрі проживала його тітка ОСОБА_2, яка станом на 2006 рік потребувала стороннього догляду, у зв'язку із чим позивач прийняв рішення знятися з реєстрації у місті Горлівка та тимчасово переїхав до м. Дніпра та зареєструвався у помешканні своєї тітки. У 2010 році після смерті тітки позивач знову переїхав до м. Горлівка, де і проживав до початку подій на окремих територіях Донецької та Луганської областей. Наприкінці травня 2014 року позивач був змушений залишити своє місце проживання у місті Горлівка з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту і з цього часу по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_2. Починаючи з жовтня 2014 року, а востаннє в березні та вересні 2016 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою взяти його на облік як внутрішньо переміщену особу, проте спеціалісти відповідача усно повідомили про відсутність підстав. Після внесення чергових змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 505 від 16 травня 2017 року, 23 травня 2017 року позивач звернувся із відповідною заявою про взяття на облік та виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особи, на що отримав відповідь про відмову у взятті на облік. Таке рішення відповідача позивач вважає неправомірним та таким, що порушує його права, оскільки ним надано відповідачу докази свого проживання на тимчасово окупованій території.

Представник відповідача надав письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В якості доводів Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради вказує, що згідно паспорта ОСОБА_1, виданого 12 лютого 2002 року Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області, останній з 16 травня 2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Окрім того доказом того, що позивач фактично перебуває у м. Дніпропетровську досить тривалий час є його заяви протягом 2010 року по 2014 рік про призначення субсидії.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 19 травня 2006 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

21 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про встановлення статусу внутрішньо переміщеної особи та призначення грошової допомоги. За результатами розгляду заяви листом від 25 березня 2016 року управління відмовило позивачу у задоволенні його вимог.

29 вересня 2016 року позивач вдруге звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги як внутрішньо переміщеній особі, починаючи з 26 серпня 2014 року. Листом від 10 жовтня 2016 року № А-05 (13) позивачу було відмовлено у задоволенні його вимог.

В подальшому позивач 23 травня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та виплати щомісячної адресної допомоги, на що йому була надана відповідь від 29 травня 2017 року № А-05 (13) про відмову у задоволенні заяви з підстав відсутності доказів, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин.

Таким чином, не взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи та не призначення щомісячної адресної допомоги позивачу є предметом спору в цій справі.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року, «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, включено м. Горівка Донецької області.

Механізм видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, регулюється порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі - Порядок), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509 «Про облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції».

Порядком передбачено спосіб звернення до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, перелік документів, що подаються в такому випадку, та затверджено форму довідки. В свою чергу, наказом Міністерства соціальної політики України від 08 жовтня 2014 року №738 затверджено форму заяви про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 3 Порядку заява про взяття на облік повинна містити зокрема відомості про зареєстроване та фактичне місце перебування заявника.

Згідно з п. 8 Порядку заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, якщо відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, або обставини, що раніше існували, істотно змінилися.

Так, до матеріалів справи на підтвердження факту проживання на тимчасово окупованій території України або району проведення антитерористичної операції позивачем надано копію свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1994 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, копію технічного паспорта на зазначену квартиру від 18 грудня 1993 року. Також позивачем надано копії листів, що направлялися йому за адресою: АДРЕСА_1.

В свою чергу представником відповідача надано до суду докази, що позивач фактично перебуває у місті Дніпро досить тривалий час, а саме до початку антитерористичної операції, а саме: 18 жовтня 2010 року, 14 жовтня 2011 року, 04 жовтня 2012 року, 01 жовтня 2013 року, 27 листопада 2014 року позивач звертався до відповідача із заявою про призначення субсидії, зазначаючи адресу: АДРЕСА_2. Також надано розрахунки наданої субсидії за вказаною адресою, акти обстеження матеріально-побутових умов сім'ї. Окрім того, звертаючись в січні 2014 року на «Урядову гарячу лінію» з питання оскарження дій управління, ОСОБА_1 зазначав також свою адресу реєстрації: АДРЕСА_2.

Відтак, враховуючи надані позивачем та відповідачем докази, суд дійшов висновку щодо не доведення позивачем місця проживання в районі проведення антитерористичної операції на момент виникнення обставин, зазначених у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Так, наданими доказами ОСОБА_1 не довів постійне проживання на території, де виникли обставини зазначені у статті 1 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», незважаючи на наявність у нього нерухомості у м. Горлівка, оскільки ця обставина вказує лише на наявність у нього права власності на об'єкт нерухомого майна, що розташований у вказаному населеному пункті, але не доводить неправомірності дій відповідача і не є підставою для надання відповідного статусу йому відповідачем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За результатами розгляду справи, перевіривши матеріали справи, що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення. Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Таким чином, враховуючи викладене суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 159, 161-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні діївідмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя М.П. Ходаківський