Справа № 537/501/17
Суддя: Зоріна Д. О.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження: 2-а/537/68/2017
Справа № 537/501/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці адміністративний позов ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом, згідно якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправним та скасувати Рішення Кременчуцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України у Полтавській області №310 від 18 жовтня 2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пільгової пенсії за Списком №1 зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу ХV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати Кременчуцьке об'єднане Управління пенсійного фонду України у Полтавській області призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 11 жовтня 2016 року; стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати у вигляді судового збору.

Свої вимоги мотивував тим, що 11 жовтня 2016 року він звернувся до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №1 та надав всі необхідні документи, однак рішенням від 18 жовтня 2016 року позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії з посиланням на пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач пояснює, що згідно із приписами №№10-11 у трудовій книжці серії НОМЕР_1, він в період часу з 01 травня 1989 року по 14 січня 1993 року працював підсобним транспортним робітником, зайнятим на внутрішній піскоструменевій очистці і фарбуванні резервуарів цистерн (хоперів) із-під нафтопродуктів і хімічних речовин (технічного вуглецю) у Виробничому проектно-будівельному кооперативному підприємстві «Проект», правонаступником якого є ТОВ «Проект». Окрім того, в період часу з 15 січня 1993 року по 28 жовтня 1997 року позивач працював транспортним робітником ремонтно-будівельної дільниці, зайнятим на внутрішній піскоструменевій очистці, фарбуванні резервуарів, цистерн (хоперів), із-під нафтопродуктів, хімічних речових 4 розряду у ремонтно-будівельному управлінні «Техвуглець», яке в подальшому було перейменовано на АТ «Каменяр». При цьому з довідки Державної експертизи умов праці департаменту праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації вбачається, що документи відносно РБУ «Техвуглець» про проведення атестацій робочих місць за умовами праці відсутні.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року. ОСОБА_1 вказує, що ці дані повністю підтверджуються записами у його трудовій книжці, показаннями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та фактично в період часу з 22 січня 1988 року по 28 жовтня 1997 року та з 29 жовтня 1997 року по 27 грудня 1999 року виконував одну й ту ж саму роботу, в одних і тих же самих умовах, та на одному робочому місці, а саме роботу по внутрішній піскоструменевій очистці та фарбуванню цистерн та хоперів із-під технічного вуглецю, нафтопродуктів та інших хімічних речовин. Більше того, виконання робіт у шкідливих умовах підтверджується Довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16 грудня 2015 року №27, відповідно до якої пільговий стаж складає два роки два місяці та двадцять один день.

Таким чином, позивач вважає дії з боку відповідача, Кременчуцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України у Полтавській області, щодо відмови йому у призначенні пільгової пенсії неправомірними та такими, що суперечать положенням чинного законодавства, у зв'язку із чим позивач і вимушений звернутись до суду.

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача, Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - ОСОБА_6, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, мотивуючи своє заперечення тим, що Управління Пенсійного фонду України позбавлено можливості призначити пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 ОСОБА_1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки в трудовій книжці останнього відсутні записи про те, що виконувана ним робота дає право на призначення такої пенсії, та до заяви про призначення пенсії не додано встановленої законодавством про пенсійне забезпечення відповідної довідки, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Окрім того, представник відповідача зазначив, що з наданих позивачем документів вбачається, що атестація робочих місць на підприємстві, де працював останній, не проводилась.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

В судовому засіданні достовірно встановлено та не оскаржується сторонами по справі, що позивач, ОСОБА_1, в період з 01 травня 1989 року по 14 січня 1993 року працював підсобним транспортним робітником, зайнятим на внутрішній піскоструменевій очистці і фарбуванні резервуарів цистерн (хоперів) із-під нафтопродуктів і хімічних речовин (технічного вуглецю) у Виробничому проектно-будівельному кооперативному підприємстві «Проект», правонаступником якого є ТОВ «Проект».

ОСОБА_1 було звільнено з Виробничого проектно-будівельного кооперативного підприємства «Проект» з 14 січня 1993 року за згодою сторін.

Як вбачається з архівної довідки №02-04/1/2117-17 від 17 грудня 2015 року, ОСОБА_1 прийнятий до ЗАТ «Каменяр» транспортним працівником на будівельну дільницю, зайнятим на внутрішньому піскоструминному очищенні, фарбуванні резервуарів, цистерн (хоперів) з-під нафтопродуктів та хімічних речовин (техвуглецю) з 15 січня 1993 року згідно наказу №3-К від 14 січня 1993 року, та був звільнений із вказаної посади з 28 жовтня 1997 року на підставі наказу №80-к від 28 жовтня 1997 року.

Згідно архівної довідки №242.3/01-26 від 17 серпня 2016 року, у документах з особового складу ЗАТ «Каменяр» за січень 1993 - жовтень 1997 років відомості про переведення ОСОБА_1 на роботу з неповним робочим днем, іншу роботу, роботу за сумісництвом не виявлені.

Згідно вказаної вище довідки, ЗАТ «Каменяр», яке ліквідовано за рішенням Господарського суду Полтавської області від 18 грудня 2001 року (що також вбачається з розпорядження Виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області №390-Г «Про скасування державної реєстрації акціонерного товариства закритого типу «Каменяр»), було правонаступником Кременчуцького ремонтно-будівельного управління «Техвуглець».

Чинним законодавством України, зокрема пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05 листопада 1991 року передбачено право на пенсію на пільгових умовах деяким категоріям громадян, які були зайняті на певних роботах повний робочий день.

Так, відповідно до вказаної норми чинного законодавства, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (461-2016-п), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

З матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2016 року позивач звернувся до Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах за Списком 1 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак рішенням №310 від 18 жовтня 2016 року йому було відмовлено у зв'язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, встановленого законодавством.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05 листопада 1991 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох

свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 01 травня 1989 року він по переводу був прийнятий на роботу до ВПБК «Проект» на посаду підсобного транспортного робітника, зайнятим на внутрішній піскоструменевій очистці і фарбуванні резервуарів цистерн (хоперів) із-під нафтопродуктів і хімічних речовин (технічного вуглецю). Разом з ним на аналогічну посаду був прийнятий ОСОБА_1, де працював до 14 січня 1993 року. Чи проводилась атестація робочих місць на даному підприємстві йому невідомо.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_1 працював на посаді підсобного транспортного робітника, зайнятим на внутрішній піскоструменевій очистці і фарбуванні резервуарів цистерн (хоперів) із-під нафтопродуктів і хімічних речовин (технічного вуглецю) в період на ВПБК «Проект» з 01 травня 1989 року по 14 січня 1993 року. Щодо атестації робочих місць йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що працював разом з ОСОБА_1 на аналогічних посадах (підсобного транспортного робітника, зайнятим на внутрішній піскоструменевій очистці і фарбуванні резервуарів цистерн (хоперів) із-під нафтопродуктів і хімічних речовин (технічного вуглецю) на до ВПБК «Проект» з 01 травня 1989 року по 14 січня 1993 року. Стосовно атестації робочих місць на підприємстві до робітників таку інформацію не доводили.

Згідно пункту 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні

відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністенрством соціальної політики та Міністерством фінансів.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, що затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України №18 -1 від 10 листопада 2006 року, цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та

організації без визначення правонаступника.

Пунктами 3, 4 вказаного Порядку передбачено, що підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії). Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно пунктів 10, 16 вказаного Порядку, рішення про результати розгляду заяви приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою або його заступником. Рішення про результати розгляду заяви набуває чинності з моменту прийняття рішення. Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Так, на підставі заяви ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області було ухвалено Рішення №213 від 15 вересня 2016 року, відповідно до якого вирішено відмовити ОСОБА_1 у підтвердженні роботи, передбаченої пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 15 січня 1993 року по 28 жовтня 1997 року у зв'язку із відсутністю даних про проведення атестації робочого місця, знаходженням у відпустках без збереження заробітної плати, відсутністю документів про ліквідацію підприємства без визначення правонаступників.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджений Постановою КМУ №442 від 01 серпня 1992 року (в редакції до 28 жовтня 2016 року), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть

несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Атестація проводиться згідно з цим Порядком та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, які затверджені постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджений наказом Міністерства праці України №383 від 18 листопада 2005 року, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року, 17 березня 2015 року, 12 квітня 2016 року (№№ 21-183а13, 21-519а14, 51-585а14 відповідно).

В судовому засіданні свідок - член Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, утвореної при Головному Управлінні пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_7 пояснила, що проведення атестації робочих місць покладається на керівника підприємства, а комісія проводить атестацію робочих місць на підставі документів, наданих підприємством та додала, що до Комісії з питань підтвердження стажу роботи такі документи закритим акціонерним товариством «Каменяр» не надавались.

Окрім того, факт того, що проведення атестації робочих місць за умовами праці у ЗАТ «Каменяр» робочого місця за Списком №1, на якому працював позивач, не проводилась, вбачається із архівної довідки №242.3/01-26 від 17 серпня 2016 року, відповідно до якої документи щодо проведення атестації робочих місць у ЗАТ «Каменяр» на зберігання до Трудового архіву не надходили; висновком №346 експертизи на правильність застосування Списків виробництв, професій, посад і показників, наданого 26 грудня 2002 року Державною експертизою умов праці Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах у ЗАТ «Каменяр», відповідно до якого у зазначеному підприємстві первинна атестація робочих місць за умовами праці проведена у 1997 році та за результатами первинної атестації робочих місць право на пільгове пенсійне забезпечення підтверджено двом робочим місцям за Списком №2 - ізолювальник, ізолювальник на термоізоляції.

У відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені ) вони на підставах, у межах повноважень то у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги встановлений факт того, що атестація робочих місць на ЗАТ «Каменяр» не проводилась, що вбачається із обсягу досліджених в судовому засіданні письмових доказів та пояснень свідків, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення Кременчуцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України у Полтавській області про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгивих умовах, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05 листопада 1991 року, у зв'язку із чим задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 6, 21, 69-71, 122, 159, 160, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05 листопада 1991 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кременчуцького об'єднаного Управління пенсійного фонду України у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області на протязі десяти днів з дня отримання постанови у повному обсязі, з одночасним подання копії апеляційної скарги до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Д.О. Зоріна