Справа № 127/5932/17
Суддя: Жмудь О. О.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/5932/17
Провадження № 2-а/127/406/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 липня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,

за участю представника позивача - Павич О.С.,

представника відповідача - Сінгаєвської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в місті Вінницізвернулося до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 березня 2017 року до Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. про накладення штрафу від 13.03.2017 року в розмірі 5100 грн., для виконання. Дана постанова винесена через не виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 13 грудня 2016 року по справі № 127/22287/16-а за позовом ОСОБА_3, якою зобов'язано управління призначити та виплатити останній пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 05.09.2016 року. Підстава винесення даної постанови є ненадання відповіді на постанову державного виконавця від 21.02.2017 року. Позивач не погоджується з постановою про накладення штрафу, оскільки вони направляли листи про обґрунтованість виконання даного рішення. Крім того, дана підстава не передбачена Законом України «Про виконавче провадження». Також, управління 28 лютого 2017 року звернулося до суду з заявою про роз'яснення вищевказаного судового рішення, в зв'язку з чим було призупинено виконання рішення суду до розгляду даної заяви, яка має значення для виконання рішення. Враховуючи вищевикладене, Управління Пенсійного фонду України в місті Вінницізвернулося до суду з даним позовом та просить скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за № 53448475 від 13.03.2017 року в сумі 5100 грн.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Павич О.С. позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача Сінгаєвська О.М. позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення та пояснила, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за № 53448475 від 13.03.2017 року є законною, а дії управління вчиненні відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах наданих повноважень. Додатково зазначила, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 року в задоволенні заяви боржника про роз'яснення постанови суду було відмовлено. Просила в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці відмовити.

Вислухавши пояснення представника позивача - Павич О.С., представника відповідача - Сінгаєвської О.М., дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження ВП № 53448475 та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2016 року по справі № 127/22287/16-а, позов ОСОБА_3 задоволений, визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 05.09.2016 року (а.с. 15-18).

На виконання даного рішення був виданий виконавчий лист № 127/22287/16-а та пред'явлений до виконання у відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 56).

Так, 21.02.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 127/22287/16-а, виданого 16.02.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області (а.с. 8-9). Також в даній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, тобто до 07.03.2017 року.

З відмітки, зробленої на супровідному листі, вбачається, що вказану постанову державного виконавця Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці отримало 21 лютого 2017 року (а.с. 7).

На виконання вищевказаної постанови державного виконавця, управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці 7 березня 2017 року був направлений лист головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвській О.М. про виконання рішення суду згідно ВП 53448475 (а.с. 10). В даному листі повідомлялося, що управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про роз'яснення рішення суду, тому підтвердження виконання рішення буде надане після винесення відповідної ухвали. В зв'язку з цим, управління просило відкласти проведення виконавчих дій. Даний лист був отриманий відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 16.03.2017 року, що підтверджується відміткою на ньому, про його отримання (а.с. 37).

Як вбачається зі змісту заяви про роз'яснення рішення суду (а.с. 11-12), поданої управлінням 28 лютого 2017 року до Вінницького міського суду Вінницької області, боржник просив роз'яснити постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2016 року у справі № 127/22287/16-а за позовом ОСОБА_3, а саме зазначити, який саме пільговий стаж (який період та роботу на якому підприємстві) слід зарахувати ОСОБА_3 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно зі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на виконання наведеного вище рішення суду. Так, в постанові суду зазначається, що позивач ОСОБА_3 працювала у ВАТ «Вінницький підшипниковий завод», проте вона працювала на іншому підприємстві, а саме - ВАТ «Вінницький постійно діючий будівельний поїзд №4». В зв'язку з цим, виникає питання щодо того, який саме пільговий стаж слід зараховувати для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно зі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвською О.М. 13 березня 2017 року, в зв'язку з не виконанням без поважних причин рішення суду, в наданий державним виконавцем строк, та не надання відповіді на постанову про відкриття виконавчого провадження (де строк виконання становив до 07.03.2017 року), винесла постанову, що оскаржується, якою за невиконання рішення суду наклала на боржника - управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн. та надано новий строк виконання (а.с. 5-6). Дана постанова була отримана боржником 14.03.2017 року (а.с. 4).

З огляду на вищевказану постанову, управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці був направлений лист відділу від 29.03.2017 року (а.с. 60), в якому посилається на ті ж підстави невиконання рішення суду, викладені в листі від 07.03.2017 року.

Суд критично ставиться до посилання представника відповідача на те, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.03.2017 року в задоволенні заяви боржника про роз'яснення постанови суду було відмовлено, оскільки жодного належного доказу на підтвердження даного факту, суду надано не було.

За змістом ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням наступних засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 вищевказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 1, 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 75 вищевказаного Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем Сінгаєвською О.М. було передчасно винесено постанову пронакладення штрафу від 13.03.2017 року, оскільки управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці було вчасно направлено лист (07.03.2017 року, тобто в останній день наданого строку для добровільного виконання рішення суду) про відкладення провадження виконавчих дій, в зв'язку з зверненням до суду з заявою про роз'яснення постанови суду по справі № 127/22287/16-а. А факт отримання даного листа лише 16.03.2017 року, не є підставою для накладення штрафу.

Крім того, під час винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець посилалась на ненадання відповіді на постанову державного виконавця від 21.02.2017 року, проте дана підстава є незаконною, оскільки відповідно до ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» підставою накладення штрафу є невиконання рішення суду, а не ненадання відповіді.

Виходячи зі змісту наведених норм, державний виконавець приймає постанову про накладення штрафу за невиконання судового рішення за наявності таких підстав, що судове рішення не виконується боржником без поважних причин та у випадку, коли боржник має реальну можливість виконати судове рішення, проте не робить цього. Отже під час вирішення питання про накладення штрафу за невиконання рішення зобов'язального характеру державний виконавець повинен встановити, чи були вчинені боржником усі, необхідні для виконання рішення, дії, встановити наявність причин, з яких рішення суду не виконується боржником, та перевірити чи є такі причини об'єктивними.

Однак, головний державний виконавець Сінгаєвська О.М., не дослідивши зазначені обставини, які зумовили невиконання рішення суду, протиправно винесла постанову про накладення штрафу від 13.03.2017 року.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 6, 9, 69, 71, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. про накладення штрафу на управління Пенсійного фонду України у місті Вінниці за невиконання рішення суду по виконавчому провадженню за № 53448475 від 13.03.2017 року в сумі 5 100 грн.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьоїст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути поданая протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.О. Жмудь