Справа № 804/4576/17
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

19 липня 2017 р. Справа № 804/4576/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ільков В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Магдалинівської державної нотаріальної контори нотаріус ОСОБА_2 про оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Магдалинівської державної нотаріальної контори нотаріус ОСОБА_2, у якому просить:

- зобов'язати Магдалинівську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_1 виконавши: рішення Магдалинівського районного суду від 14 квітня 2008 року - де позивачу ОСОБА_3: суд відмовив у визнанні права власності на спадкове майно по праву спадкування за заповітом. Судом з'ясовано. Цим рішенням "також судом встановлено, що позивач ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_4, померлої 1 грудня 2004 року із заявою про прийняття спадщини до Магдалинівської нотаріальної контори в передбачений законом шестимісячний термін, не звертався та на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_4 постійно не проживав, є таким, що не прийняв спадщину." Рішення набрало законної сили 6 листопада 2011 року;

- зобов'язати Державну нотаріальну контору виконати рішення суду вищої інстанції від 26 лютого 2015 року - відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог заявлених 11 червня 2008 року, в заочному рішенні Магдалинівського районного суду. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набрало чинності 26 лютого 2015 року. Відповідач ОСОБА_3 - присутній на засіданні, як боржник примусового вилучення майна, звільнився по УДЗ - за службовий хабар по ч. 2 ст. 368 КК України - вирок від 21 листопада 2011 року Магдалинівського районного суду - засудив до 7 років неволі з конфіскацією усього майна. Спадщина -це не основне майно ОСОБА_3;

- зобов'язати державного нотаріуса ОСОБА_2 не надавати права на спадщину ОСОБА_3 як боржнику примусового вилученого майна, ще 21 листопада 2011 року по вироку з конфіскацією усього майна, Магдалинівського районного суду, що вступив в законну силу 23 лютого 2012 року;

- зобов'язати державного нотаріуса Магдалинівського району визнати первинні оригінали заповітів батьків №249 та №250 від 20 лютого 2002 року як незаконні по ст. 9 Закону України "Про нотаріат" виявлені такими по чинній окремій адміністративній ухвалі суду від 30 січня 2012 року. Доказ преюдиціальний - копію окремої адміністративної ухвали додано;

- по наявності даних злочинів - притягнути до відповідальності державного нотаріуса Магдалинівського району ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 4 ч.1 ст. 3 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони" , за виключенням спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

У ст. 3 КАС України наведено поняття суб'єкту владних повноважень, яким є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Системний аналіз законодавства свідчить про те, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їх прав, обов'язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» за № 3425-XII від 02.09.1993р. нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Із наведеної норми випливає, що на державного нотаріуса покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Зазначеним Законом нотаріуси не наділені владними управлінськими функціями.

Державний нотаріус Магдалинівської державної нотаріальної контори у цих правовідносинах не є суб'єктом владних повноважень і не може бути відповідачем у відповідних адміністративних справах, оскільки не виконує владних управлінських функцій щодо позивача у розумінні ст. 3 КАС України. Юрисдикція адміністративних судів відповідно до статті 17 КАС України на розгляд таких спорів не поширюється.

Згідно зі ст. 50 Закону Україну "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_2 України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» за № 2 від 31.01.1992р. (зі змінами та доповненнями) визначено, що вирішення цих справ у точній відповідності з законодавством має сприяти зміцненню законності в сфері цивільних правовідносин, що виникають із нотаріально-посвідчених договорів, оформлення спадкових прав і виконавчих написів, вчинення інших нотаріальних дій.

При розгляді справ даної категорії належить керуватись статтями 285-288 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК), відповідними нормами законів України "Про нотаріат", та нормами цивільного і іншого законодавства України, що стосується нотаріальних дій, які належить вчинити.

Крім того, до адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, які пов'язанні зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства відповідно до ст.15 ЦПК України підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли із цивільних правовідносин, суд приходить до висновку, що спір не є публічно-правовим, оскільки предметом спору є спір про право (спадкування) і має вирішуватись за правилами ЦПК.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного ОСОБА_2 України від 17 лютого 2015 року по справі №21-551а14, від 24 лютого 2015 (справа №21-34а15), від 16 грудня 2014 року (справа №21-544а14).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд вважає, що звернення позивача з позовними вимогами до Магдалинівської державної нотаріальної контори нотаріус ОСОБА_2, яка не є суб'єктом владних повноважень, не відноситься до компетенції адміністративних судів, у зв'язку з чим суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України та роз'яснює, що позовна заява може бути розглянута місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

У свою чергу суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він не позбавлений права звернутися з відповідною позовною заявою до місцевого загального суду, оформивши її згідно з вимогами Цивільно-процесуального кодексу України.

Керуючись п.1 ч.1, ч.6 ст. 109, ст.ст. 160,165 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської державної нотаріальної контори нотаріус ОСОБА_2 про оскарження бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Копію ухвали надіслати позивачу разом з адміністративним позовом та доданими до нього документами.

Роз'яснити позивачу про його право на звернення до місцевого загального суду за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали та набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України.

Суддя В.В Ільков