Справа № 805/1815/17-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 р. Справа №805/1815/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В.,

за участю секретаря судового засідання Грек К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 листопада 2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 16.12.2016р.

ОСОБА_2 за дов. від 16.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3 - за дов. від 18.01.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» заявлено позов до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнати протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 листопада 2016 року № НОМЕР_1 щодо зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 404763978 грн. та нарахування штрафних санкцій у розмірі 202381989 грн., № НОМЕР_2 щодо зменшення розміру відємного значення суми ПДВ у розмірі 15769787 грн.

Позивач зазначає, що висновки, викладені в акті перевірки та податкових повідомленнях-рішеннях від 21 листопада 2016 року неправомірні, необєктивні та такі, що суперечать нормам Податкового кодексу України та діючого податкового законодавства.

Відповідач у письмових заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, зазначає про обґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки позивача та правомірність прийняття на підставі акту оскаржуваних податкових-повідомлень рішень.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство «Металургійний комбінат «Азовсталь» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 00191158, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебуває на податковому обліку в Офісі великих платників податків Державної фіскальної служби.

Судом встановлено, що з 4 серпня 2016 року по 21 жовтня 2016 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС (надалі - відповідач) була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань порядку оподаткування ПДВ операцій з експорту товарів у 2015 році за ціною нижче їх придбання або собівартості, на підставі якої було складено акт від 28 жовтня 2016 року № 558/28-03-40/0019158 (надалі акт перевірки).

За результатами перевірки (висновок акту стор. 15) відповідачем встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, зокрема, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 193.1 статті 193, пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України в частині заниження бази оподаткування ПДВ за ставкою 0% на суму 402147526 грн., пункту 198.1, 198.3, статті 198 Податкового кодексу України в частині завищення податкового кредиту за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року на суму 40241043 грн., пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України щодо завищення суми відємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за 2015 рік на суму 40476978 грн., в тому числі за лютий 2015 року в сумі 18985683 грн., за березень 2015 року в сумі 870755 грн., за квітень 2015 року в сумі 19249971 грн., за травень 2015 року в сумі 22904835 грн., за червень 2015 року в сумі 33550770 грн., за липень 2015 року в сумі 46400595 грн., за серпень 2015 року в сумі 21519651 грн., за вересень 2015 року в сумі 46445795 грн., за жовтень 2015 року в сумі 58099559 грн., за листопад 2015 року в сумі 68986941 грн., за грудень 2015 року в сумі 67749423 грн. та завищення суми відємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за 2015 рік на суму 15769787 грн. за січень 2015 року.

За висновками акту перевірки та згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України відповідачем були прийняті спірні податкові повідомлення-рiшення від 21 листопада 2017 року № НОМЕР_1, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 404763978 грн., та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 202381989 грн. та № НОМЕР_2, яким зменшений розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 15769787 грн.

В акті перевірки відповідач зазначає, що позивач несвоєчасно декларував обсяги операцій з вивезення товарів у режимі експорту у рядку 2.1 податкових декларацій з ПДВ на підставі експортних ВМД та включив до податкового кредиту суми по господарським операціям за економічно недоцільними угодами, внаслідок чого завищено суми відємного значення, які підлягали бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку. На стор. 11-12 акту перевірки відповідач зазначає, що в 2015 році перевищення виробничої собівартості на сумою експорту або збиток від експорту продукції власного виробництва складає НОМЕР_3 грн. (без врахування прибуткових експортних операцій). Отже, податковий орган здійснив розподіл в цілому господарської діяльності позивача, повязаної з експортом товару, на збиткові на прибуткові експортні операції.

Згідно з підпунктом «г» пункту 185.1 статті 185 та підпунктом «а» пункту 195.1. статті 195 Податкового кодексу операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту є об'єктом оподаткування ПДВ за нульовою ставкою. Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» в редакції наказу Міністерства фінансів від 23 січня 2015 року № 13 у податковій декларації з ПДВ обсяги постачання товарів на експорт за ставкою 0% вказуються у рядку 2.1 згідно з вимогами підпункту 195.1.1 статті 195 розділу V Податкового Кодексу.

Відповідно до частин 1 та 2 пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України у редакції, що діяла у період з 1 січня 2015 року до 31 грудня 2015 року, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості.

Виходячи з наведеної вище норми права, не вбачається ніяких нормативних передумов такої окремої складової бази оподаткування ПДВ, як перевищення ціни придбання або собівартості над ціною реалізації експортованого товару. Зі змісту пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України випливає, що ці правила стосуються визначення бази оподаткування операцій з постачання товарів/послуг. Ставка податку залежить від характеру (виду) операції: як-то постачання товарів/послуг на митній території України, експорт чи імпорт товару. Тобто, розмір ставки ПДВ 20%, 7% або 0% та пільги застосовується до об'єкта оподаткування (саме операції, які є об'єктом оподаткування ПДВ, вказані у статті 185 ПКУ), та не залежить від бази оподаткування, визначеної відповідно до положень статті 188 Податкового кодексу. База оподаткування ПДВ є вартісною характеристикою усієї операції, яка статтею 185 Податкового кодексу визнана об'єктом оподаткування. Вивезення товарів у митному режимі «експорт» згідно з абзацом г пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу є окремим об'єктом оподаткування.

Крім того, на підставі аналізу пункту 194.1 статті 194 Податкового кодексу, неможливе застосування до однієї операції поставки (одного об'єкту оподаткування) різних ставок ПДВ. Норма зазначеного пункту встановлює, що всі операції, які є об'єктом оподаткування ПДВ відповідно до положень статті 185 ПКУ, за винятком операцій, звільнених від ПДВ і операцій, до яких застосовується нульова ставка або ставка 7%. оподатковуються за основною ставкою 20%. Тобто, згідно з вищенаведених норм Податкового кодексу, до бази оподаткування усієї операції застосовується єдина ставка ПДВ, яка визначається в залежності від виду господарської операції. Таким чином, при здійсненні експорту товарів мова йде про одну операцію і один об'єкт оподаткування - експорт товарів, який підлягає оподаткуванню за ставкою 0%. Дана позиція узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у постанові від 16 лютого 2016 року К/800/47756/15.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту виникає у платника податку у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України, отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу (в редакції, що діяла до 1 липня 2015 pоку) сума податкового кредиту звітного періоду визначалась, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником за ставкою, встановленою пунктом 193.1 Кодексу у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку придбанням(будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Тобто, право на формування податкового кредиту виникає у платника податку відразу по факту придбання товарів/послуг або перерахування коштів в якості передоплати, сума податку по яких згідно статті 201 Кодексу підтверджена отриманими та зареєстрованими в ЄРПН електронними податковими накладними, а також імпортними ВМД, оформленими відповідно до вимог законодавства, які підтверджують сплату податку митним органам.

Суд зазначає, що реалізація товарів за ціною, нижчою за собівартість, не може впливати на показники податкової звітності платника, сформовані за операціями з придбання ресурсів для виготовлення таких товарів. Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі від 20 січня 2016 року К/800/68153/14.

В листі від 23 грудня 2016 року № 40757/7/99-99-15-03-01-17 «Про деякі особливості визначення бази оподаткування ПДВ з 01.01.2015 р. до 31.12.2015р. (включно)» ДФС України зазначає, що при здійсненні у період з 01.01.2015 р. до 31.12.2015 р. (включно) операцій з вивезення самостійно виготовлених товарів за межі митної території України у митному режимі експорту, собівартість яких перевищувала вартість вивезених за межі митної території України товарів (експортованих товарів), застосовувалася нульова ставка ПДВ та була відсутня необхідність донарахування податкових зобовязань з ПДВ і складання другої податкової накладної на суму перевищення собівартості виготовлених товарів над вартістю вивезених за межі митної території України товарів (експортованих товарів).

Згідно з поняттям, визначеним підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що повязана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, робіт, послуг, спрямована на отримання доходу.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарську діяльність розуміють як діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Підприємництво - це самостійна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (стаття 42 ГК).

Підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України визначено термін розумної економічної причини (ділової мети) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Наведені норми права дають підстави вважати, що у зв'язку з веденням господарської діяльності платником податку здійснюються операції, кінцевим результатом яких є отримання прибутку, але здійснюються вони на його власний ризик, самостійно та систематично. Таким чином, при здійсненні суб'єктами господарювання (підприємцями) господарської діяльності на власний ризик, у певний період часу, в залежності від конюнктури ринку, можливі збиткові операції. Збитковість господарської діяльності, а саме, окремо взятих операцій за певний проміжок часу сама по собі не може бути підставою для визначення діяльності як негосподарської чи поза межами господарської діяльності. Діючим законодавством не встановлено умов щодо прямої залежності формування податкового кредиту відповідного звітного періоду лише за тими господарськими операціями, внаслідок яких платник податків отримав прибуток, що спростовує висновок контролюючого органу про обовязковість спрямованості будь-якої окремої операції на отримання позитивного економічного ефекту. Суд зазначає, що висновки контролюючого органу про економічну недоцільність операцій експорту тільки на підставі їх збитковості протягом обмеженого проміжку часу, є необґрунтованим припущенням, оскільки економічний ефект від господарської діяльності має розглядатися, в тому числі в довгостроковій перспективі. Жодних доказів на підтвердження отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди, що настає внаслідок використання платником податків штучних форм господарської діяльності, нелегальних способів ухилення від оподаткування, домінування податкової мети, відповідачем не надано та відповідачем не доведено суду, що операції позивача з експорту товарів в 2015 році не відносяться до операцій, які здійснюються у звязку з веденням господарської діяльності платника податків.

Пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті до Держбюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що до переліку умов отримання права на бюджетне відшкодування в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації (доповнено редакцію з 01.07.2016p.), віднесено наявність відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, а також факт сплати податку отримувачем товарів/ послуг у попередніх та звітному податкових періодах їх постачальникам.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України до переліку умов отримання права на бюджетне відшкодування в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації (доповнено редакцію з 01.07.2016p.), віднесено наявність відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту, а також факт сплати податку отримувачем товарів/ послуг у попередніх та звітному податкових періодах їх постачальникам. Позивачем визначено суми відємного значення ПДВ в податкових деклараціях за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015р. на підставі сум податкового зобовязань та податкового кредиту. Всі суми відємного значення ПДВ, які позивачем заявлені до бюджетного відшкодування на рахунок у банку в періоди з лютого по грудень 2015 pоку, були у повному обсязі сплачені підприємством постачальникам товарів/послуг та дані обставини не є спірними між сторонами у справі. Враховуючи безпідставність та неправомірність зменшення податковим органом податкового кредиту за 2015 рік на суму ПДВ по господарських операціях, на думку відповідача, за економічно недоцільними угодами, зменшення суми бюджетного відшкодування є також безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень від 21 листопада 2016 року в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір у сумі 9343736 грн. 31 коп. відповідно до платіжного доручення від 26 квітня 2017 року № НОМЕР_4.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21 листопада 2016 року № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС від 21 листопада 2016 року № НОМЕР_1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 404763978 грн., та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 202381989 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС від 21 листопада 2016 року № НОМЕР_2, яким зменшений розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 15769787 грн.

Стягнути з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» витрати по сплаті судового збору у розмірі 9343736 грн. 31 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25 липня 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 28 липня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.