Справа № 754/3909/17
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/385/17
Справа №754/3909/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов»язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3. У відповідності до рішення Деснянського районного суду м.Києва від 15.02.2010 року з її батька ОСОБА_3 на користь її матері ОСОБА_4 були стягнуті аліменти в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно на її (позивача) утримання до досягнення нею повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона досягла повноліття, а тому виплата аліментів згідно з вказаним рішенням суду припинилась. У 2014 році вона вступила до Київської муніципальної академії естрадного та циркового мистецтва на І курс за спеціальністю «Естрадно-циркове мистецтво» і зараз навчається на ІІІ курсі відділення молодших спеціалістів денної форми навчання за державним замовленням, навчання закінчується 30.06.2017 року.

Як вказує позивач, 15.01.2017 року вона склала письмову заяву до відповідача для призначення їй пенсії по втраті годувальника, яку направила поштою 18.01.2017 року. Згідно з відповіддю ГУ ПФУ в м.Києві від 22.02.2017 року № 4157/03 їй було відмолено у призначенні такої пенсії.

Позивач вважає дану відповідь необґрунтованою, посилаючись на ч.6 ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в зв»язку з чим просить визнати відмову ГУ ПФУ в м.Києві від 22.02.2017 року № 4157/03 щодо відмови про призначення їй пенсії по втраті годувальника - неправомірною; зобов»язати відповідача призначити та виплатити їй пенсію по втраті годувальника в зв»язку зі смертю її батька ОСОБА_3 з 18.01.2017 року до закінчення навчання до 30.06.2017 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.6).

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 15.02.2010 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти в розмірі 1000, 00 грн. щомісячно на утримання позивача до досягнення нею повноліття (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач досягла повноліття.

Згідно довідки Київської муніципальної академії естрадного та циркового мистецтв від 12.01.2017 року № 11, позивач у 2014 році вступила до даного навчального закладу на І курс спеціальності 5.02020901 Естрадно-циркове мистецтво освітньо-кваліфікаційного рівня молодший спеціаліст і зараз навчається на ІІІ курсі відділення молодших спеціалістів денної форми навчання за державним замовленням. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2017 року (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Заявою від 15.01.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в м.Києві про призначення їй пенсії по втраті годувальника (а.с.11).

Листом ГУ ПФУ в м.Києві від 22.02.2017 року № 4157/03 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки, згідно з наданими документами позивач перебувала на утриманні батька до досягнення повноліття (а.с.13).

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству України, оскільки вважає, що згідно ч.6 ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вона має право на отримання пенсії по втраті годувальника в зв»язку зі смертю батька, оскільки є студентом денної форми навчання Київської муніципальної академії естрадного і циркового мистецтв.

Суд приходить до висновку про те, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження в судового засіданні, з огляду на наступне.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов"язквим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з листа ГУ ПФУ в м.Києві від 22.02.2017 року № 4157/03, батько позивача отримував пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.30 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Частиною 4 ст.30 вказаного ЗУ визначено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" або є інвалідами;

в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов'язків військової служби (службових обов'язків), захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов'язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", або якщо вони є інвалідами.

Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;

г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов'язані їх утримувати;

д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Відповідно до ч.6 даної статті також передбачено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку.

Пунктом 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду 30.01.2007 року № 3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402, встановлено, що для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються такі документи:

заява;

копія свідоцтва про смерть годувальника;

витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв'язку зі смертю;

висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов'язків (обов'язків військової служби);

довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім'ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні;

документи, передбачені абзацами третім, шостим - дев'ятим пункту 7 цього Порядку.

Для призначення пенсії в разі втрати годувальника особам, зазначеним у пункті "а" статті 30 Закону, додатково подаються такі документи:

копія свідоцтва про народження;

довідка з навчального закладу про навчання із зазначенням дати його закінчення, а також про перебування на повному державному утриманні;

довідка Лікарсько-консультативної комісії про визнання дитини інвалідом або довідка МСЕК про визнання особи інвалідом з дитинства;

копії свідоцтв про смерть батьків або інші документи, які підтверджують відсутність батьків (у разі призначення пенсії братам, сестрам, онукам);

рішення суду про всиновлення;

копія рішення про опіку чи піклування (у разі призначення пенсії дітям, які втратили обох батьків).

Також, згідно п.2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

При розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до ГУ ПФУ в м.Києві з заявою про призначення пенсії в зв»язку з втратою годувальника не надано усіх документів, необхідних для призначення такої пенсії, а саме не надано довідку уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім'ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні, а тому відмова відповідача у призначенні пенсії позивачу є обґрунтованою, в зв»язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, суд звертає увагу і на те, що згідно довідки Київської муніципальної академії естрадного та циркового мистецтв від 12.01.2017 року № 11, датою закінчення позивачем навчального закладу є 30.06.2017 року. Тобто, на момент постановлення рішення відсутні докази продовження позивачем навчання та відсутні підстави для призначення їй пенсії в зв»язку з втратою годувальника.

При таких обставинах, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 17, 71, 158, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: