Справа № 223/237/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Луньова О.Г.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року справа №223/237/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вугледарського міського управління соціального захисту населення на постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року у справі № 223/237/17 за позовом ОСОБА_2 до Вугледарського міського управління соціального захисту населення про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Вугледарського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до Вугледарського міського управління соціального захисту населення про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 21 грудня 2016 року;

- зобовязання відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за заявою від 21 грудня 2016 року (а.с. 2-3).

Постановою Вугледарського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року у справі № 223/237/17 позовні вимоги позивача задоволено. Визнано протиправними дії Вугледарського міського управління соціального захисту населення щодо відмови у призначенні ОСОБА_2, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 21 грудня 2016 року. Зобов'язано Вугледарське міське управління соціального захисту населення призначити та виплатити ОСОБА_2, щомісячну адресну допомогу внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за заявою від 21 грудня 2016 року (а.с. 48-50).

Не погодившись із судовим рішенням, Вугледарське міське управління соціального захисту населення подало апеляційну скаргу.

В обґрунтуванні апеляційної скарги апелянтом зазначено, що положеннями п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01 жовтня 2014 року № 505 встановлено, що грошова допомога не призначається у разі коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована території України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

При цьому зазначено, що позивач не проживає за адресою, вказаною у заяві про призначення щомісячної адресної допомоги, відтак, вона не має права на її виплату.

При цьому, апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не взято до уваги прохання відповідача не розглядати справи за приписами ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 53-55).

Позивач та представник відповідач у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Разом із апеляційною скаргою від апелянта надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження за відсутністю представника апелянта (а.с. 54).

Крім того, 04 та 17 липня 2017 року від представника відповідача до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 76).

17 липня 2017 року від позивача до канцелярії суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона просила суд залишити без змін постанову суду першої інстанції, як таку, що прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Частиною 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що апеляційні скарги у справах, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, розглядаються апеляційними судами в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеними особами з м. Красногорівка Донецької області до м. Вугледар Донецької області з 18 грудня 2015 року (а.с. 7).

21 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Вугледарського міського управління соціального захисту населення із заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на наступні шість місяців.

09 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Вугледарського міського управління соціального захисту населення із заяво про надання інформації щодо підстав припинення виплати адресної допомоги (а.с. 9).

Листом від 13 березня 2017 року № К-012/6.2 ОСОБА_2 управлінням повідомлено, що згідно п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг від 01 жовтня 2014 року № 505, у звязку з знаходженням у власності її чоловіка частини житлового приміщення у с. Максимівка неможливо нарахування адресної допомоги (а.с. 10).

Встановлені обставини не є спірними.

Спірним питанням у справі, є правомірність відмови відповідачем нарахування та виплати спірної допомоги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності прийняття свого рішення про припинення виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, відтак, позовні вимоги управління є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1 Закону України «Про захист прав та свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року (в редакції яка діяла на час спірних правовідносин) затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який регулює спірні правовідносини (далі Порядок № 505).

Відповідно до п. 1 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Грошова допомога виплачується шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий відповідно до цього Порядку безоплатно в установі уповноваженого банку.

Абзацем 2 п. 6 Порядку № 505 встановлено, що грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_3 (а.с. 8), який володіє 1/2 часткою нерухомого майна, а саме житлового будинку у с. Максимівка Мар`їнського району Донецької області (а.с. 11-12).

Розпорядження Кабінету Міністрів від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, до якого входить с. Максимівка Донецької області.

З системного аналізу вищевказаних нормативних документів слідує, що Порядком № 505 чітко встановлені умови за яких управління відмовляє у призначені щомісячної грошової допомоги, а саме: наявність у будь-хто з членів сімї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи апелянта, що до спірних правовідносин не може бути застосований Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений Розпорядженням Кабінету Міністрів від 02 грудня 2015 року № 1275-р, оскільки саме цим переліком встановлений перелік місцевості тимчасово окупованих територій, районах проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Крім того, суд зазначає, що Вугледарським міським управлінняс соціального захисту населення, відмовляючи позивачу у призначені спірної допомоги, порушив процесуальний порядок такої відмови, виклавши її в листі від 13 березня 2017 року, а не прийнявши вмотивоване рішення, що суд вважає грубим порушенням діючого законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність задоволення адміністративного позову.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта щодо відмови у призначенні спірних виплат через незнаходження позивача за адресою, вказаною у заяві про призначення спірної допомоги, оскільки, по-перше, підставою для відмови у призначенні спірної допомоги була наявність у чоловіка позивача житла у с. Максимівка, а, по-друге, в матеріалах справи відсутні докази щодо скасування довідки внутрішньо-переміщеної особи.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статтями 183-2, 184, 195, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Вугледарського міського управління соціального захисту населення - залишити без задоволення.

Постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 03 травня 2017 року у справі № 223/237/17 за позовом ОСОБА_4 до Вугледарського міського управління соціального захисту населення про скасування рішення державного органу щодо припинення виплати та зобовязання відновлення виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_5

ОСОБА_6