Справа № 805/1783/17-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 р. Справа №805/1783/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:16:00

Ухвалено у нарадчій кімнаті

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Толстолуцької М.М., при секретарі Хороші С.С. розглянувши позовну заяву

Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Регіонального управління з експлуатації каналу

до

Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

про

визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 10.02.2017 № Ю-967-25, -

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» в особі Регіонального управління з експлуатації каналу звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 10 лютого 2017 року № Ю-967-25.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що відповідач не мав права повторно включати у вимогу № Ю-967-25 від 10.02.2017 суми, щодо яких є постанови суду стосовно їх скасування та у даний момент провадиться судове провадження та мав нараховувати недоїмку тільки за неоскаржений позивачем період, а саме: за вересень 2016 січень 2017 року, що складає 175 455,56 грн. Окрім того, позивач посилався на норми пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» щодо звільнення платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (надалі ОСОБА_1 № 2464) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Позивач просить суд скасувати вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 10.02.2017 № Ю-967-25 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у частині нарахування недоїмки за період вересень 2016 січень 2017 року у розмірі 175 455, 56 грн. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач надав до суду письмові заперечення /арк. справи 57-59/, які підтримав у судовому засіданні, у яких зазначив, що під час формування Головним управлінням ДФС у Донецькій області вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2017 № Ю-967-25 платником не підтверджено належним чином настання обставин непереборної сили (форс-мажору) щодо звільнення від виконання обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, тому контролюючим органом було прийнято оскаржувану вимогу, яка була прийнята відповідно до вимог чинного законодавства. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування вимоги від 10.02.2017 № Ю-967-25 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у частині нарахування недоїмки за період вересень 2016 січень 2017 року у розмірі 175 455, 56 грн.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» є юридичною особою, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (), зареєстроване за адресою: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К.Лібнехта, будинок 177-а та перебуває на податковому обліку в Словянській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області як платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Згідно до норм Положення № 3 «Про Регіональне управління експлуатації каналу комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», затвердженого наказом від 27.06.2012 року № 142 Регіональне управління з експлуатації каналу є відокремленим підрозділом КП «Компанія «Вода Донбасу» (зі змінами згідно наказу від 11.11.2015 № 192) Регіональне управління експлуатації каналу є відокремленим підрозділом, що входить до складу комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Словянськ, вул. Університетська, буд. 13, фактичне місцезнаходження (розташування) відокремленого підрозділу 84626, Донецька область, м. Горлівка, вул. Академіка Павлова, буд. 31. /арк. справи 34-38/.

Відповідач Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління ДФС у Донецькій області, затвердженого наказом ДФС від 27 березня 2017 року № 202 (надалі Положення) є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується ДФС. Головне управління ДФС у Донецькій області є органом доходів і зборів та забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території Донецької області.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Донецькій області 10 лютого 2017 року було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальну суму 17 423 816,28 грн., яка виникла станом на 31 січня 2017 року /арк. справи 44/.

Не погодившись із зазначеною вимогою позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою в порядку статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», статті 56 Податкового кодексу України /арк. справи 41-43/. За результатами розгляду зазначеної скарги Державною фіскальною службою прийнято рішення від 14 квітня 2017 року вих. № 7963/6/99-99-11-02-02-25, згідно якого вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 лютого 2017 року № Ю-967-25 залишено без змін, а скаргу Регіонального управління з експлуатації кагалу КП «Компанія «Вода Донбасу» без задоволення /арк. справи 39-40/.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач скористався правом на судове оскарження спірної вимоги.

Згідно відомостей, наявних в програмному забезпеченні «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиному державному реєстрі судових рішень України, судом встановлено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2016 року по справі № 805/3648/15-а адміністративний позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Регіонального управління з експлуатації каналу до Словянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправними дій та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 07.05.2015 року № Ю-967-25 в сумі 6 096 845,16 грн. задоволений частково. Скасовано вимогу Словянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 07.05.2015 року № Ю-967-25 в сумі 6 096 845,16 грн. В інший частині позову відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 12 квітня 2016 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року по справі № 805/782/16-а за адміністративним позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Регіонального управління з експлуатації каналу до Державної фіскальної служби України; Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області; Словянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправним та скасування вимоги від 03.12.2015 року № Ю-967-25 на суму 13 013 538, 66 грн. дії Словянської обєднаної державної податкової інспекції м. Словянськ ГУ Міндоходів у Донецькій області визнані протиправними та скасовано Вимогу Словянської обєднаної державної податкової інспекції м. Словянськ ГУ Міндоходів у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 03.12.2015 року № Ю-967-25 на загальну суму 13 013 538,66 грн.

За наслідками апеляційного перегляду справи № 805/782/16-а Донецьким апеляційним адміністративним судом постановою від 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі № 805/782/16-а - задоволено. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2016 року у справі № 805/782/16-а скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправним та скасування вимоги від 03.12.2015 №Ю-967-25 на суму 13 013 538,66 грн. відмовлено.

26 січня 2017 року Вищим адміністративним судом України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області про визнання протиправним та скасування вимоги. На теперішній час касаційний розгляд справи в суді триває.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року по справі № 805/5033/16-а задоволено позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Регіонального управління з експлуатації каналу та скасовано вимогу Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу з єдиного внеску від 02 вересня 2016 року № Ю-967-25 у розмірі 4 234 822,06 грн. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року зазначене судове рішення залишено без змін.

Судом встановлено, що відповідачем до оскаржуваної вимоги включено період з квітня 2015 року по серпень 2016 року, який оскаржений в судовому порядку. Отже, спірним питанням у справі є нарахування недоїмки за період вересень 2016 - січень 2017 року на загальну суму 175 455,56 грн. /арк. справи 85/.

Щодо правомірності нарахування недоїмки у розмірі 175 455,56 грн. у спірний період суд зазначає про наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування. Пунктом 10 зазначеної статті визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладений обовязок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 Закону № 2462 визначений порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Згідно з підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», за загальними правилами яких на час проведення антитерористичної операції субєкти господарювання звільняються від обовязків щодо сплати єдиного внеску до закінчення антитерористичної операції.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає ОСОБА_1 України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» як м. Маріуполь, так і м. Словянськ є територією проведення антитерористичної операції.

Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Статтею 9-4 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 вказаного Закону, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, де проводилася антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Таким чином, законодавець визначив спосіб звільнення платників єдиного внеску від виконання своїх обовязків, що передбачені статтею 6 Закону № 2464, зокрема, подання платником єдиного внеску заяви, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

З аналізу чинного законодавства суд доходить висновку, що звільнення платника єдиного внеску від виконання своїх обовязків, передбачених статтею 6 Закону № 2464 повязується виключно з необхідністю подання до податкового органу відповідної заяви.

З матеріалів судової справи вбачається, що відповідні заяви були подані позивачем до податкового органу: заяви від 05.11.2014 № 300, від 21.12.2015 № 1157, від 02.06.2015 № 353 /арк. справи 22-25/. Окрім того, настання обставин непереборної сили підтверджені також сертифікатами Торгово-промислової палати України від 17 листопада 2014 року № 1517, від 25 листопада 2014 року № 1735 та № 1736 /арк. справи 26-28/. Вказаними сертифікатами засвідчено настання у позивача обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року, щодо сплати сум обовязкових платежів, у тому числі з єдиного внеску.

Таким чином, позивачем дотримані всі необхідні вимоги, передбачені нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» для звільнення від сплати єдиного внеску.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, викладені у його письмових запереченнях щодо неможливості застосування положень пункту 9-4 розділу VIII Закону №2464-VІ, оскільки він є діючим на теперішній час, зміни безпосередньо до Закону № 2464-VІ щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п.9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем не доведено правомірність нарахування недоїмки на загальну суму 175 455,56 грн. позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а вимога Головного управління ДФС у Донецькій області від 10.02.2017 № Ю-967-25 скасуванню в частині нарахування боргу (недоїмки) за період вересень 2016 січень 2017 року, що складає 175 455, 56 грн.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання адміністративного позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3 200 (три тисячі двісті) гривень згідно платіжного доручення від 26 квітня 2017 року № 456 АТ «ОТП БАНК» /арк. справи 49/. Суд зазначає, що судовий збір сплачений позивачем в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Так, згідно положень частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подається юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що згідно позовної заяви складає 2 631,83 грн. (175 455,56 * 1,5 %). Отже, суд розяснює позивачу про його право на звернення до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про повернення надміру сплаченого судового збору, згідно вимог пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Регіонального управління з експлуатації каналу до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання нечинною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 10.02.2017 № Ю-967-25 задовольнити.

Скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування від 10 лютого 2017 року № Ю-967-25 у частині нарахування недоїмки за період вересень 2016 січень 2017 року у розмірі 175 455 (сто сімдесят пять тисяч чотириста пятдесят пять) гривень 56 копійок.

Стягнути на користь Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» в особі Регіонального управління з експлуатації каналу () витрати зі сплати судового збору розмірі 2 631 (дві тисячі шістсот тридцять один) гривень 83 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (, адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130-ї Таганрозької дивізії, буд. 114).

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 25 липня 2017 року.

Постанова у повному обсязі складена та підписана 26 липня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Толстолуцька М.М.