Справа № 42715/09/2070
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2010-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 березня 2010 р. № 2-а- 42715/09/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Зінченко А.В.,

При секретарі Король Д.О.

За участю сторін :

позивача не прибула

представника позивача ОСОБА_1

Представник ВДК не прибув

Представників ДПІ ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

ІІІ особа не прибув

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до ДПІ у Московському районі м.Харкова та Відділення Державного казначейства України у Московському районі м. Харкова, з участю третьої особи ОСОБА_6, про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_5, звернулася до суду з позовом в якому після уточнення позовних вимог просить суд зобовязати ДПІ у Московському районі м. Харкова та ВДКУ у Московському районі м. Харкова повернути позивачеві сплачені податки з аліментів на утримання сина у сумі 322 грн. 50 коп., зобовязати державну податкову інспекцію у Московському районі м. Харкова залучити ОСОБА_6 до декларування своїх доходів і витрат, в тому числі, виплат на утримання сина ОСОБА_7 21.12.2001 р. н. за рішенням суду з їх кваліфікацією ознакою 29 (аліменти) і з наданням передбаченої податкової звітності; зобовязати ДПІ у Московському районі м. Харкова надати позивачу, як стороні виконавчого провадження по виконавчому листу №2-7464/07 Московського районного суду м. Харкова інформацію про всі види заробітку боржника ОСОБА_6 з метою повного стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що по виконавчому листу № 2-7364/07 Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 є стягувачем аліментів зі свого колишнього чоловіка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, 21.12.2001 р.н, у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку .

У 2007 та 2008 роках позивач одержувала виплати від ОСОБА_6 поштовими переказами на свою адресу. На запит до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова відносно цих виплат, вона отримала лист-відповідь ДПІ від 17.11.2008 року № 7355/Л/31-025, в якому зазначено, що згідно даних державного реєстру фізичних осіб щодо джерел доходу, сум нарахованого (сплаченого) доходу та податку з доходів фізичних осіб, ознак отримання доходів, протягом 2008 року та станом на 17.11.2008 року, гр. ОСОБА_5 доход у вигляді аліментів (ознака доходу 29) не нараховувався та не виплачувався.

Ця офіційна відповідь ДПІ свідчила, що аліментів за рішенням суду позивач не одержувала, а всі виплати їй фізичної особи ОСОБА_6 необхідно декларувати. ОСОБА_5 це зробила і подала декларації про ці доходи, як за підсумками 2008 року, так і за підсумками 2007 року.

ДПІ у Московському районі м. Харкова нарахувала, а позивач з цих сум сплатила податки за 2007 рік -150,00 грн., за 2008 рік -172,50 грн., разом 322 грн. 50 коп.

Позивач зазначив, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.12.2008р. вищевказані виплати визнані аліментами, а відповідно до ч. 4.3.9 ст. 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» аліменти звільняються від оподаткування. Тому вимагає повернення сплачені податки з аліментів на утримання сина.

Також позивач зазначив, що гр. ОСОБА_6 не декларує своїх доходів, як того вимагає податкове законодавство, чим порушує права позивача як стягувача. Адже аліменти за рішенням суду по виконавчому листу №2-7364/07 стягуються з усіх видів заробітків, а визначити усі види заробітку можна тільки на підставі декларації боржника про свої доходи.

ОСОБА_6 навмисно не надає інформації ДПІ про виплати на утримання дитини за рішенням, не класифікує їх ознакою 29 (аліменти) і не декларує свої доходи і витрати, а ДПІ бездіє і вже третій рік ніяк не може залучити ОСОБА_6 до декларування.

ДПІ нікому не надає інформації про всі види заробітку ОСОБА_6, чим унеможливлює виконання рішення суду і стягнення аліментів у повній обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ДПІ проти позову заперечували, просили суд у його задоволенні відмовити надавши суду свої письмові заперечення, так як вважають, що всі дії відповідача є законним та обґрунтованим.

Третя особа та представник відповідача ВДКУ в судове засідання не прибули, були повідомлені належним чином про дату та час судового засідання, а тому суд вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

По виконавчому листу № 2-7364/07 Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 є стягувачем аліментів зі свого колишнього чоловіка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання малолітнього сина ОСОБА_7, 21.12.2001 р.н, у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку .

У 2007 і 2008 роках позивач одержувала виплати від ОСОБА_6 поштовими переказами на свою адресу. В даних переказах ОСОБА_6 не зазначав призначення платежу.

На запит до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова відносно цих виплат, позивач отримала лист-відповідь ДПІ від 17.11.2008 року № 7355/Л/31-025, в якому зазначено, що згідно даних державного реєстру фізичних осіб щодо джерел доходу, сум нарахованого (сплаченого) доходу та податку з доходів фізичних осіб, ознак отримання доходів, протягом 2008 року та станом на 17.11.2008 року, гр. ОСОБА_5 доход у вигляді аліментів (ознака доходу 29) не нараховувався та не виплачувався.

Ця офіційна відповідь ДПІ свідчила, що аліментів за рішенням суду позивач не одержувала, а всі виплати їй фізичної особи ОСОБА_6 необхідно декларувати.

ОСОБА_5 це зробила і подала декларації про ці доходи, як за підсумками 2008 року, так і за підсумками 2007 року. Позивач з цих сум самостійно сплатила податок з доходів фізичних осіб за 2007 рік -150,00 грн., за 2008 рік -172,50 грн., разом 322 грн. 50 коп.

До матеріалів справи долучена копія рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.12.2008р. , згідно з яким вищевказані виплати в мотивувальній частині визнані аліментами.

Щодо вимоги повернення податків самостійно задекларованих ОСОБА_5, суд зазначає, що у відповідності до Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" ОСОБА_5, маючи доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, надала декларацію до податкового органу за 2007 та 2008р. та сплатила відповідний податок.

Також суд вказує на той факт, що згідно зі ст. 19 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" на вимогу податкового органу та у межах його компетенції, визначеної законодавством, платник зобов'язаний пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права отримання податкового кредиту, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у декларації з цього податку.

Судом встановлено, що неодноразово ОСОБА_5 запрошувалась до ДПІ у Московському районі м. Харкова з метою надання пояснень за деклараціями, що були надані нею. Але до ДПІ у Московському районі м. Харкова ОСОБА_5 не з'явилась та документи не надала. Таки чином перевірити відомості, вказані у деклараціє у Відповідача не вбачалося можливим.

Суд зазначає, що дійсно, п.п. 4.3.9. п. 4.3. ст.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначає, що доходами, які не включаються до складу загального місячного або річне оподатковуваного доходу є аліменти, що виплачуються платнику податку згідно з рішенням суду.

Саме на це положення Закону і посилається позивач, але не надає документів ні до суду, ні до податкового органу, які б підтверджували джерело їх походження. Більш того, у декларації ОСОБА_5 самостійно зазначає їх як суму загального річного доходу.

Відповідно до п.5 Порядку взаємодії органів державної податкової служби України, фінансових органів та органів Державного казначейства України в процесі повернення помилково та /або надміру сплачених податків, зборів (обовязкових платежів) платниками податків, затвердженого Державною податковою адміністрацією України, Міністерством фінансів України, Державним казначейством України від 03.02.2005р. №58/78/22, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2005 р. за №247/10527, повернення помилково та/або надміру сплачених податків, зборів (обовязкових платежів) у випадках, передбачених податковими законами, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку, яка може бути подана не пізніше 1095 дня, наступного за днем виникнення такої переплати.

Згідно з п.6 вказаного Порядку заява подається платником податку до органу державної податкової служби України за місцем перебування на податковому обліку в довільній формі.

Як встановлено судом, позивач до ДПІ у Московському районі м. Харкова з заявою про повернення коштів не зверталась, на запрошення ДПІ, щодо надання пояснень по деклараціям, що були надані нею, не зявлялась та документи не надала.

Таким чином, на підставі наведеного, суд не вбачає жодної підстави для спонукання ДПІ у Московському районі м. Харкова для повернення податків самостійно задекларованих гр. ОСОБА_5 без подання нею заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених податків.

Щодо зобов'язання Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харків до декларування доходів ОСОБА_6, суд зазначає, що у відповідності до п. 18.1 ст. 18 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»річна декларація про майновий стан і доходи (податкова декларація) подається платником податку, який: а) зобовязаний подавати таку декларацію згідно з нормами цього Закону або інших законів; б) має право подати таку декларацію для отримання податкового кредиту.

Пункт 8.2.1.статті 8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»визначає, що платник податку, що отримує доходи, нараховані особою, яка не є податковим агентом, зобов'язаний включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку.

Таким чином, Законом передбачений обовязок платника у разі отримання доходів нарахованих особою, яка не є податковим агентом включити суму таких доходів до складу загального річного оподатковуваного доходу та подати річну декларацію з цього податку. Пунктом 20.2 ст.20 цього ж закону передбачено, що відповідальним за порушення норм цього Закону при порушенні правил сплати податку з чистого річного оподатковуваного доходу платника податку такий платник податку.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавець чітко визначив права податкового органу щодо здійснення повноважень по контролю за сплатою податків громадянами. Але ж права ДПІ залучати громадян до декларування своїх доходів і витрат законодавець будь-яким законодавчим актом прямо не передбачив.

На сьогоднішній день у ДПІ у Московському районі м. Харкова відсутня інформація щодо наявності у ОСОБА_6 доходів, нарахованих особою, яка не с податковим агентом, а також іншої інформації у відповідності до якої ОСОБА_6 був би зобов'язаний подавати таку декларацію згідно з нормами цього Закону або інших законів.

Таким чином, суд зазначає, що на сьогоднішній день декларування доходів є правом платника до виникнення обставин зазначених у Законі України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Щодо зобов'язання ДПІ у Московському районі м. Харків надавати сторонам виконавчого провадження інформацію по виконавчому листу №2-7364/07, суд зазначає, що Закон України «Про державну податкову службу в Україні»визначає статус держави, податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності. Стаття 10 цього Закону передбачає вичерпний перелік функцій державних податкових інспекцій в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонних та об'єднаних державних податкових інспекцій.

Також суд зазначає, що стаття 30 та стаття 31 Закон України «Про інформацію»визначають, що заробітна платня, у відповідності до визначення, наданого Законом є конфіденційною інформацією та не може бути розголошена стороннім особам.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження»передбачає, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, а не на стягувача та боржника, як сторін виконавчого провадження. Тож, сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом покладений на Державну виконавчу службу.

Отже, законодавством не передбачено підстав та обов'язків Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова надавати сторонам виконавчого провадження інформацію по виконавчому листу.

При зазначених обставинах, суд вважає позовні вимоги позивача неправомірними та такими, що не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином не обґрунтовані, не підтверджені матеріалами справи, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 160-163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_5 до ДПІ у Московському районі м.Харкова та Відділення Державного казначейства України у Московському районі м. Харкова про зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або у строк встановлений ч.5 ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Постанова в повному обсязі виготовлена 29 березня 2010 року.

Суддя А.В. Зінченко