Справа № 824/102/17-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/102/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дембіцького П.Д., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Малого колективного підприємства "Альфа" до Приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Олексюк Світлани Василівни, треті особи ОСОБА_2 про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Мале колективне підприємство "Альфа" (далі - позивач) звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Олексюк Світлани Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26580859 від 30.11.2015 року та скасувати внесений на підставі цього рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно запису № 12276471 про право власності ОСОБА_2 на будівлі та споруди автозаправної станції, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 25).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 30.11.2015 року приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Олексюк Світланою Василівною було здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на будівлі та споруди автозаправної станції, що належать МКП «Альфа». Підставою для внесення вказаного вище запису стало рішення приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Олексюк Світлани Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 26580859 від 30.11.2015 року. В свою чергу, таке рішення було прийнято на підставі свідоцтва про придбання з прилюдних торгів серія та номер: 2312, яке було видане ОСОБА_2 30.11.2015 року приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Олексюк Світланою Василівною на підставі протоколу № 127046 від 05.11.2015 року та акту державного виконавця про реалізацію майна від 17.11.2015 року.

МКП «Альфа» звернулось з позовом до ВДВС Кіцманського РУЮ та Державного підприємства «Сетам» про визнання недійсними електронних торгів, оформлених протоколом № 127046 від 05.11.2015 року та акта державного виконавця про реалізацію майна від 17.11.2015 року.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 24.12.2015 року по справі № 926/1845/15 позов задоволено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.06.2016 року, залишеною без змін Постановою Вищого Господарського суду України від 08.12.2016 року, рішення Господарського суду у Чернівецької області у справі №926/1845/15 залишено без змін

З огляду на визнання недійсними електронних торгів з продажу будівлі та споруди автозаправної станції, що належать МКП «Альфа», які було оформлено протоколом № 127046 від 05.11.2015 року та акту державного виконавця про реалізацію майна від 17.11.2015 року, позивач вважає протиправними дії приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Олексюк С.В. оскільки вони є такими, що порушують право власності МКП «Альфа» на будівлі та споруди автозаправної станції, непорушність якого гарантоване ст. 321 Цивільного кодексу України та ст. 41 Конституції України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач приватний нотаріус Олексюк С.І. проти позову заперечувала, надала письмові пояснення у яких зазначила, що 30 листопада 2015 року за реєстровим № 2312 нею було видано свідоцтво про придбання з прилюдних торгів на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки від 17 листопада 2015 року, затвердженого заступником начальника відділу державної виконавчої служби Кіцманського районного управління юстиції М.Ю.Самокіщук, який був складений на підставі Протоколу № 127046 про проведення електронних торгів від 05.1 1.2015 року.

Розглянувши заяву за реєстраційним № 14556742 від 30 листопада 2015 року подану гр. ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та отримане ним у власність на підставі свідоцтва про придбання з прилюдних торгів виданого приватним нотаріусом Олексюк С.І. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26580859 від 30.11.2015 року на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_2 та підстав для відмови у державній реєстрацію прав на момент реєстрації права власності на вище вказане нерухоме майно, а саме на 30 листопада 2015 року у неї , як державного реєстратора не було.

Представник третьої особи ОСОБА_2 проти позову заперечував, зазначив, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підставі акту про реалізацію майна про проведення електронних торгів нотаріусом оформлюється свідоцтво на право власності на майно. До оскарження у судовому порядку недійсності електронних торгів та акту державного виконавця, а також під час судового розгляду справи до набрання рішенням законної сили переможець електронних торгів мав право отримати таке свідоцтво на право власності на майно. Під час вчинення нотаріальної дії нотаріус вносить відповідні відомості до Реєстру речових прав на нерухоме майно.

У судовому засіданні на обговорення поставлено питання щодо розгляду справи у порядку письмового провадження. Представник позивача щодо розгляду справи у порядку письмово провадження не заперечував.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно вимог частини 4 статті 128 КАС України вбачається, що у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У частині 6 статті 128 КАС України зазначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи приписи ст. ст. 122, 128 КАС України, суд вважає, що подання особами, які беруть участь у справі клопотання про розгляду справи без їхньої участі не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, судом встановлено наступне.

05 листопада 2015 року за результатами електронних торгів «СЕТАМ» по реалізації майна Малого колективного підприємства «Альфа» , а саме будівлі та споруди автозаправної станції за адресою м. Кіцмань, вул. Незалежності, 96 переможцем визнано ОСОБА_2 (а.с.46-51).

17 листопада 2015 року заступником начальника відділу ДВС Кіцманського РУЮ на підставі протоколу проведення електронних торгів № 127046 складений акт про реалізацію предмета іпотеки, відповідно до якого будівлі та споруди автозаправної станції, що є майном МКП «Альфа» реалізовано на електронних торгах «СЕТАМ», переможцем визнано ОСОБА_2 (а.с. 45)

30 листопада 2015 року приватним нотаріусом Кіцманського районно нотаріального округу Чернівецької області Олексюк С.В. на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки від 17.11.2015 року, здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26580859 від 30.11.2015 року на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_2. (а.с.55).

Не погодившись з результатами електронних торгів МКП «Альфа» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом про визнання електронних торгів недійсними.

24 грудня 2015 року рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі №926/1845/15 електронні торги від 05.11.2015 року, оформленні протоколом №127046 від 05.11.2015 року з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки, а саме, будівлі та споруди автозаправної станції за адрес; Кіцмань, вул. Незалежності, 96 та акт державного виконавця про реалізм майна від 17.11.2015 року визнані недійсними. (а.с.10-12).

Державне підприємство «СЕТАМ», не погодившись з винесеним рішенням, оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.06.2016 року, залишеною без змін Постановою Вищого Господарського суду України від 08.12.2016 року, рішення Господарського суду у Чернівецької області у справі №926/1845/15 залишено без змін .(а.с.13-19).

Судом, з метою з'ясування обставин справи, було зобов'язано сторони надати письмові докази на підтвердження, або спростування позовних вимог. З урахуванням матеріалів справи, розгляд справи відкладався, а також у справі оголошувалася перерва у зв'язку з необхідністю витребування письмових доказів щодо підтвердження обставин правомірності прийняття спірного рішення.

Оскільки позивачем на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги не було надано належні письмові докази, що вказувало на їх недостатність для встановлення обставин справи, суд відповідно до вимог ч. ч. 4,5 ст. 11 КАС України зобов'язував позивача, відповідача надати суду письмові докази, які б вказували на підстави прийняття спірного рішення та інші документи, які мали значення для розгляду справи.

Частиною 1 ст. 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Водночас, судом у порядку п. 4-5 ст. 11, ст. ст.69, 71 КАС України витребувано у відповідача матеріали, які стали підставою оскаржуваної відмови у внесенні змін до актового запису № 699 від 03.07.1954 року.

Однак позивач, представник позивача не надав суду доказів щодо протиправності дій чи бездіяльності відповідача, а також не надав доказів та не зазначив у чому полягає порушення його права, а також не надано доказів про звернення із відповідними листами, заявами до державного реєстратора щодо вчинення будь яких дій пов'язаних із скасуванням спірного рішення та не вжиття відповідачем заходів щодо розгляду його заяв та листів.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зобов'язаний перевірити дотримання вказаних критеріїв суб'єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, надалі по тексту - Закон № 1952-IV) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 9 Закону № 1952-IV у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Пунктами 1 та 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 1952-IV визначено, що державний реєстратор (нотаріус) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження прав тощо на підставі чого приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії.

Тобто, нотаріус при вчиненні реєстраційних дій щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виступає суб'єктом владних повноважень в розумінні статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, повноваження нотаріусів на вчинення реєстраційних дій були пов'язані з одночасним вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном. В свою чергу, нотаріальні дії, які вчиняють нотаріуси, визначені в ст. 34 Закону України "Про нотаріат", зокрема, це посвідчення правочинів.

Згідно статті 10 Закону України № 1952-1V нотаріус є державним реєстратором. Пунктом 3 статті 20 цього закону передбачено, що заява про державну реєстрацію прав у результаті вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва одночасно з завершенням такої дії обов'язково формується та реєструється нотаріусом, яким вчинено таку дію. Підставою для державної реєстрації прав відповідно до статті 27 пункту 4 даного закону є видане нотаріусом свідоцтво про придбання з прилюдних торгів (аукціонів).

Відповідно пункту 5 статті 34 Закону України "Про нотаріат" від 02 вересня 1994 року, однією з нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси є видача свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), згідно статті 72 цього ж закону - придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформляється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна та видається на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки.

Згідно Глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 292/20595 (далі Порядок) придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна. Свідоцтво про придбання нерухомого майна, що було предметом іпотеки, видається нотаріусом на підставі копії складеного державним виконавцем акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником (заступником начальника) органу державної виконавчої служби.

В акті про реалізацію предмета іпотеки має бути зазначено, що реалізація предмета іпотеки відбулась із дотриманням вимог Закону України „Про іпотеку"; назва організатора прилюдних торгів, дата і місце їх проведення; стисла характеристика та місцезнаходження предмета іпотеки; прізвище, ім'я, по батькові (назва юридичної особи), адреса покупця; початкова ціна предмета іпотеки та ціна продажу; сума коштів, внесена за придбане нерухоме майно; прізвище, ім'я та по батькові (назва юридичної особи) боржника, його адреса; відомості про документ, що посвідчував право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку.

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусу заяву про державну реєстрацію та необхідні для такої реєстрації документи, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно їх обтяженнями та приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або рішення про відмову в такій реєстрації.

Як встановлено судом, 30.11.2015 року приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Олексюк С.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26580859 від 30.11.2015 року на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за гр. ОСОБА_2.

Дослідженням матеріалів справи, встановлено, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у державній реєстрації прав, а саме: -відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); - відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін (сторони) правочину, згідно з яким відбувається державна реєстрація виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; - відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; - відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у державного реєстратора на момент реєстрації права власності, а саме 30 листопада 2015 року, не було підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

На підставі аналізу вищезазначених норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а відтак, заявлений позовний позов не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно, розсудливо тощо.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними засобами доказування правомірність оскаржуваного рішення (висновку), а тому позов не підлягає задоволенню.

Із врахуванням наведеного повно, всебічно та об'єктивно дослідивши докази по справі, суд робить висновок, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 70, 86, 94, 122, 128, 158, 159, 161- 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю

У відповідності до ст.ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя П.Д. Дембіцький