Справа № 808/733/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року 12 год 15 хв.Справа № 808/733/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання: Філоненко Ю.М.

за участю:

представника позивача: Загрія Р.О. (на підставі довіреності б/н від 13.12.16)

представника відповідача: Сергієнко Т.С.(на підставі довіреності №100/08-01-10 від 19.01.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінтрейд» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінтрейд» (далі іменується - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток» та податкове повідомлення-рішення № від 21.02.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість», які були прийняті Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що висновки перевірки та рішення податкового органу є необґрунтованими, бо вони не підтверджені належними доказами. Зазначає, в перевіряємий період, Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінтрейд» мало господарські відносини з контрагентами - ТОВ «ЛІОН-АБСОЛЮТ» (), ТОВ «МЕТАЛ УКРАЇНИ» (), ТОВ «АВАНГАРД СПЕЦ БУД» (), ТОВ «ВЕРІН КОМПАНІ» (), ТОВ «ФИРУС-МЕТ 2007» (), ТОВ «МЕРЕДІАН -15» (), ТОВ «АРУТИС-С» (), ТОВ «ПРОЕКТ КОМЕРЦ» (), ТОВ «ТЕХНО-ЗБУТ» (), ТОВ «ІНТЕР-ЗБУТ» (), ТОВ «АЛЬГАБОРА», (), на підтвердження операцій з якими, позивач має всі необхідні первинні документи. Також позивач визначає безпідставним посилання податкового органу на ознаки фіктивності чи протиправності господарських операцій між зазначеними вище контрагентами та позивачем. Позивач акцентує увагу на тому, що діяльність жодного з контрагентів-постачальників ТОВ «Промінтрейд» не визнана фіктивною, а тому вважати операції здійснені між позивачем та контрагентами, вказаними в акті перевірки нереальними є неприпустимим. Враховуючи викладене, на думку позивача, податкові повідомлення-рішення від 21.02.2017 № та № , винесені на підставі Акту перевірки № 30/08-01-14-02/39232583 від 10.02.2017 є безпідставними та підлягають скасуванню.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судове засідання з'явився представник відповідача Сергієнко Т.С. та заперечила проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях від 19.04.2017 вих. № 673/08-01-10-02 від 19.04.2017. Вказує, що перевіркою не підтверджена реальність здійснення товарних операцій між ТОВ «Промінтрейд» та ТОВ «АРУТИС-С» (), ТОВ «ФИРУС-МЕТ 2007» (), ТОВ «ВЕРІН КОМПАНІ» (), ТОВ «АВАНГАРД СПЕЦ БУД» (), ТОВ «МЕТАЛ УКРАЇНИ» (), ТОВ «ЛІОН-АБСОЛЮТ» (), ТОВ «МЕРЕДІАН-15» (), ТОВ «ПРОЕКТ КОМЕРЦ» (), ТОВ «ТЕХНО-ЗБУТ» (), ТОВ «ІНТЕР-ЗБУТ» (), ТОВ «АЛЬГАБОРА» (). Зауважує, що в первинних документах, виписаних вищевказаними постачальниками, зазначені господарські операції, які фактично не здійснювались, тому вони не мають юридичної сили первинних документів. Вказує також, що ТОВ «Промінтрейд» фактично отримало актив у вигляді товару, дійсне джерело походження якого невідоме. Отримання ТОВ «Промінтрейд» безоплатних товарів підтверджує збільшення економічних вигод підприємства. З врахуванням вищенаведеного, ТОВ «Промінтрейд» занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за період з 01.01.2015 по 01.11.2016 на загальну суму 14 600 436 грн., тим самим занижено податок на прибуток підприємств, що підлягає сплаті до бюджету за 2015 року та занижено податок на додану вартість Відповідач вважає, що прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, діяв відповідно до вимог чинного законодавства та у межах наданих повноважень, просить у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі іменується - КАС України), вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 20.06.2017.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 пп.78.1.7 п.78.1, п.78.2, п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (із змінами та доповненнями), п.13.1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI зі змінами та доповненнями та наказу Запорізької ОДПI ГУ ДФС у Запорізькій області №688 від 26.10.2016 проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінтрейд», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 30.05.2014 по 01.11.2016, валютного та іншого законодавства за період з 30.05.2014 по 01.11.2016 та з питань нарахування, сплати, ведення обліку по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 30.05.2014 по 01.11.2016.

За результатами проведеної перевірки ТОВ «Промінтрейд» складений акт №113/08-29-14-00/39232583 від 10.11.2016.

На підставі акту перевірки Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області були винесені наступні податкові повідомлення - рішення:

з податку на прибуток від 24.11.2016р. №400 на загальну суму 3072796,50грн., в т.ч. основного платежу 2916653,0грн. та штрафні санкції на суму 156143,5 грн.;

з податку на додану вартість від 24.11.2016р. №400 на загальну суму 4861087,50грн., в т.ч. основного платежу 3240725,0грн. та штрафні санкції на суму 1620362,50 грн.;

з податку на доходи фізичних осіб від 24.11.2016р. № на загальну суму 1466,25грн., в т.ч. основного платежу 848,81грн., штрафних санкцій 380,30грн., пені 237,14грн.;

з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів від 24.11.2016р. № на загальну суму штрафних санкцій 510,0грн.

ТОВ «Промінтрейд» на винесені Запорізькою ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області податкові повідомлення- рішення від 24.11.2016 №400, №400 було подано скаргу до ГУ ДФС у Запорізькій області від 14.12.2016 №14/12-1.

В ході апеляційного розгляду скарги ТОВ «Промінтрейд» на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.5, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) та наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №197 від 08.02.2017 проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Промінтрейд», з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 30.05.2014 по 01.11.2016, що стали предметом оскарження (скарга ТОВ «Промінтрейд» від 14.12.2016 №14/12-1 (вх. №8827/10 від 19.12.2016) та доповнення до скарги (лист від 28.12.2016 №28/12-1).

За результатами перевірки складений акт від 10.02.2017 № 30/08-01-14-02/39232583.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:

п.138.2, п.138.4, п.138.6, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) (в редакції до 01.01.2015), вимог п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп.134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового Кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ (зі змінами та доповненнями) (в редакції з 01.01.2015) та п.5 П(С)БО 11, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290, ТОВ «Промінтрейд», в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства, який підлягає сплаті до бюджету за період з 30.05.2014 по 01.11.2016 на загальну суму 2 940 365 грн., в т.ч. по періодам:

- 2014 рік на суму 312 287грн.;

- 2015 рік на суму 2 628 078 грн.

п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п. 200.1, п.200.2 ст. 200, п.201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (із змінами та доповненнями, далі - ПК України) підприємством занижено податок на додану вартість що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму на загальну суму 3 240 725 грн., в тому числі по періодам:

грудень 2014р.-346 985 грн.;

січень 2015р.-410 812 грн.;

лютий 2015р. - 306 863 грн.;

березень 2015р. - 607 619 грн.;

квітень 2015р.-459 047 грн.;

травень 2015р.-503 518 грн.;

червень 2015р. - 187 069 грн.;

липень 2015р. -418 812 грн.

21 лютого 2017 року, на підставі Акту перевірки від 10.02.2017 № 30/08-01-14-02/39232583, контролюючим органом прийнятті податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 4 050 906 грн. 25 коп., та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну 3 018 436 грн. 76 коп.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 21.02.2017 № та № , ТОВ «Промінтрейд» звернулось до суду.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Як встановлено приписами підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами указаної статті встановлено, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Тобто, законодавцем чітко зазначено, що право платника податку на податковий кредит виникає в періоді, в якому відбулося придбання товарів (робіт, послуг) або зроблена попередня оплата, але це право повинне бути підтверджене належним чином оформленою податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

Отже, аналіз вищевказаних норм податкового законодавства свідчить про те, що право платника податку на податковий кредит виникає в періоді, в якому відбулося придбання товарів (робіт/послуг) або зроблена попередня оплата, але це право повинно бути підтверджене належним чином оформленою податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 статті 201 ПК України встановлено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до пункту 201.8 статті 201 ПК України, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм ПК України, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. І лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, позбавляють платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

З наведених положень випливає, що обов'язковою умовою віднесення витрат підприємства на оплату товарів (робіт, послуг) до складу валових витрат та податкового кредиту з ПДВ є наявність господарських операцій з придбання цих товарів (робіт, послуг) підкріплена належними документами та зв'язок цих витрат та податкового кредиту з ПДВ з господарською діяльністю платника.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 3 Закону України № 996-ХІV від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) (далі іменується - Закон України № 996-ХІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону України № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також підпунктом 1.2 пункту 1, підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі іменується - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до частини другої статті 9 вказаного Закону та підпункту 2.4 пункту 2 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктам 2.15 та 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України № 996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як встановлено судом, 15.12.2014 між ТОВ «Промінтрейд» («Покупець») та ТОВ «АРУТИС-С» («Постачальник») укладений договір, згідно з яким Постачальник зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та сплатити за товар. Кількість, асортимент, ціна визначається обома сторонами у заявкі. Доставка продукції (товару) на склад покупця здійснюється силами продавця. Договір діє з моменту підписання сторонами до 31.12.2014.

Факт придбання позивачем у контрагента товарів підтверджується податковими накладними від 20.01.2015 № 124, від 19.01.2015 № 113, від 19.01.2015 № 114, від 16.01.2015 № 92, від 15.01.2015 № 83, від 15.01.2015 № 84, від 15.01.2015 № 85, складеними ТОВ «АРУТИС-С».

На підтвердження виконання умов договору виписано також видаткові накладні від 20.01.2015 № 124, від 20.01.2015 № 113, від 20.01.2015 № 114, від 20.01.2015 № 92, від 20.01.2015 № 83, від 20.01.2015 № 84, від 20.01.2015 № 85.

Як встановлено судом, 05.01.2015 між ТОВ «Промінтрейд» («Покупець») та ТОВ «ФИРУС-МЕТ» («Продавець») укладений договір № 05/01, згідно з яким Продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та сплатити за графітову продукцію на основі даного договору згідно відвантажуючих документів за попередньо узгодженою номенклатурою. Організація доставки продукції здійснюється силами покупця. Договір діє з моменту підписання сторонами до 31.12.2015.

Факт придбання позивачем у контрагента товарів підтверджується податковими накладними від 20.01.2015 № 120, від 20.01.2015 № 121, від 20.01.2015 № 124, від 20.01.2015 № 125, від 20.01.2015 № 126, від 20.01.2015 № 122, від 15.01.2015 № 85, складеними ТОВ «ФИРУС-МЕТ».

На підтвердження виконання умов договору виписано також видаткові накладні від 20.01.2015 № ФМ-120, від 20.01.2015 № ФМ-121, від 20.01.2015 № ФМ126, від 20.01.2015 № ФМ-125, від 20.01.2015 № ФМ-124, від 15.01.2015 № ФМ-85.

06.02.2015 між ТОВ «Промінтрейд» («Покупець») та ТОВ «Верін Компані» («Продавець») укладений договір № 06-02/15, згідно з яким Продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та сплатити за графітову продукцію на основі даного договору згідно відвантажуючих документів за попередньо узгодженою номенклатурою. Організація доставки продукції здійснюється силами покупця. Договір діє з моменту підписання сторонами до 31.12.2015.

Факт придбання позивачем у контрагента товарів підтверджується податковою накладною від 23.02.2015 № 662, складеною ТОВ «Верін Компані».

На виконання умов договору виписано також видаткову накладну від 23.02.2015 № ВР-022306.

16.03.2015 між ТОВ «Промінтрейд» («Покупець») та ТОВ «АВАНГАРД СПЕЦ БУД» («Постачальник») укладений договір № 16-03, згідно з яким Продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та сплатити за товар. Організація доставки продукції здійснюється силами покупця. Договір діє з моменту підписання сторонами до 31.12.2015.

Факт придбання позивачем у контрагента товарів підтверджується податковими накладними від 24.04.2015 № 48, від 14.04.2015 № 17, від 14.04.2015 № 18, від 14.04.2017 № 19, від 26.03.2015 № 16, від 16.03.2015 № 3, від 16.03.2015 № 4, складеними ТОВ «АВАНГАРД СПЕЦ БУД».

На підтвердження виконання умов договору виписано також видаткові накладні від 24.04.2015 № РН-0424-03, від 14.04.2015 № РН-0414-02, від 14.04.2015 № РН-0414-03, від 14.04.2017 № РН-0414-04, від 26.03.2015 № 16, від 16.03.2015 № 3, від 16.03.2015 № 4.

09.03.2015 між ТОВ «Промінтрейд» («Покупець») та ТОВ «МЕТАЛ УКРАЇНИ» («Постачальник») укладений договір № 09-03, згідно з яким Продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та сплатити за графітову продукцію на основі даного договору згідно відвантажуючих документів за попередньо узгодженою номенклатурою. Організація доставки продукції здійснюється силами покупця. Договір діє з моменту підписання сторонами до 31.12.2015.

Факт придбання позивачем у контрагента товарів підтверджується податковими накладними від 10.04.215 № 4, від 10.04.2015 № 5, від 10.04.2017 № 6, від 16.03.2015 № 15, від 16.03.2015 № 16, від 16.03.2017 № 17, від 16.03.2017 № 18, від 16.03.2015 № 23, від 16.03.2015 № 24, складеними ТОВ «МЕТАЛ УКРАЇНИ».

На підтвердження виконання умов договору виписано також видаткові накладні від 10.04.215 № РН-0410-02, від 10.04.2015 № РН-0410-03, від 10.04.2017 № РН-0410-01, від 16.03.2015 № 15, від 16.03.2015 № 16, від 16.03.2017 № 17, від 16.03.2017 № 18, від 16.03.2015 № 23, від 16.03.2015 № 24.

06.05.2015 між ТОВ «Промінтрейд» («Покупець») та ТОВ «Ліон-Абсолют» («Продавець») укладений договір № 0605, згідно з яким Продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти у власність заготовки та вироби різноманітних марок графіту, в подальшому названому як «товар», в асортименті та кількості та по ціні, узгоджених сторонами, та вказаних у рахунках та накладних. Організація доставки продукції здійснюється силами покупця. Договір діє з моменту підписання сторонами до повного виконання зобов'язань за договором.

Факт придбання позивачем у контрагента товарів підтверджується податковими накладними від 18.05.2015 № 64, від 18.05.2015 № 65, від 18.05.2015 № 63, від 18.05.2015 № 66, від 06.05.2015 № 18, від 06.05.2015 № 17, від 06.05.2015 № 19, складеними ТОВ «Ліон-Абсолют».

На підтвердження виконання умов договору виписано також видаткові накладні від 18.05.2015 № РН-0518-04, від 18.05.2015 № РН-0518-05, від 18.05.2015 № РН-0518-03, від 18.05.2015 № РН-0518-06, від 08.05.2015 № РН-0506-03, від 08.05.2015 № РН-0506-02, від 08.05.2015 № РН-0506-04.

08.06.2015 між ТОВ «Промінтрейд» («Покупець») та ТОВ «Мередіан-15» («Постачальник») укладений договір № 8-06/15, згідно з яким постачальник зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та сплатити за товар. Організація доставки продукції здійснюється силами покупця. Договір діє з моменту підписання сторонами до 31.12.2015.

Факт придбання позивачем у контрагента товарів підтверджується податковими накладними від 30.06.2015 № 136, № 57 від 18.06.2015, № 58 від 18.06.2015, № 10 від 11.06.2015, № 9 від 11.06.2015, складеними ТОВ «Мередіан-15».

На підтвердження виконання умов договору виписано також видаткові накладні від 30.06.2015 № РН-0630-06, від 18.06.2015 № РН-0618-02, від 18.06.2015 № РН-0618-03, від 11.06.2015 № РН-0611-02, від 11.06.2015 № РН-0611-01.

01.07.2015 між ТОВ «Промінтрейд» («Покупець») та ТОВ «ПРОЕКТ КОМЕРЦ» («Постачальник») укладений договір № 8-06/15, згідно з яким постачальник зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та сплатити за товар. Організація доставки продукції здійснюється силами покупця. Договір діє з моменту підписання сторонами до 31.12.2015.

Факт придбання позивачем у контрагента товарів підтверджується податковими накладними № 42 від 06.07.2015, № 39 від 06.07.2015, № 41 від 06.07.2015, № 40 від 06.07.2015, № 38 від 06.07.2015, № 6 від 03.07.2015, № 5 від 03.07.2015, № 7 від 03.07.2015, № 8 від 03.07.2015, № 9 від 03.07.2015, складеними ТОВ «ПРОЕКТ КОМЕРЦ».

На підтвердження виконання умов договору виписано також видаткові накладні від 06.07.2015 № РН07-06-08, від 06.07.2015 № РН07-06-05, від 06.07.2015 № РН07-06-07, від 06.07.2015 № РН07-06-06, від 06.07.2015 № РН07-06-04, від 03.07.2015 № РН07-03-02, від 03.07.2015 № РН07-03-01, від 03.07.2015 № РН-07-03-03, від 03.07.2015 № РН07-03-04, від 03.07.2015 № РН07-03-05.

Також у перевіряємому періоді позивач мав господарські взаємовідносини з ТОВ «ТЕХНО-ЗБУТ» та ТОВ «ІНТЕР-ЗБУТ», розрахунки між сторонами проводились у безготівковій формі за виписаними податковими накладними. При цьому, податковий орган в акті перевірки вказує, що податкові накладні по вказаним операціям не зареєстровані в ЄРПН, так як сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить менше 10 тис. грн.

Відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-УІ із змінами та доповненнями: «Податкова накладна, в якій сума податку на додану вартість не перевищує 10 тисяч гривень, не підлягає включенню до Єдиного реєстру податкових накладних».

Розрахунки між сторонами за всіма вищезазначеними договорами проводились у безготівковій формі, що підтверджують банківські виписки по рахунку позивача, оборотно-сальдова відомість по рахунку № 631.

Доставка товару від постачальника до покупця підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.

Як вбачається з адміністративного позову, придбаний позивачем товар було реалізовано покупцю АТ «Мотор Січ» всього за період січень-липень 2015 року на загальну суму 18 160 695,25 грн., про що свідчать надані під час перевірки, оформлені належним чином первинні документи бухгалтерського обліку.

Отже, поставлений товар був своєчасно та в повному обсязі оприбуткований ТОВ «Промінтрейд» на підставі видаткових та податкових накладних, оплачений та в подальшому використаний у власній господарській діяльності, що в свою чергу призвело до змін в активах підприємства та його зобов'язаннях і реально спричинило зміни майнового стану платника податків.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт використання придбаного позивачем товару у господарській діяльності підприємства.

Суд зазначає, що оглянуті первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими на час вчинення угоди суб'єктами права. Достовірних, належних і переконливих доказів, що первинні документи і податкова звітність ТОВ «Промінтрейд» є дефектними або підробленими та містять неправдиву, недостовірну інформацію перевіряючими в акті перевірки не наведено.

Тобто, надані первинні бухгалтерські документи по формі і за змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Таким чином, у позивача наявні всі необхідні первинні документи, які підтверджують наявність витрат на придбання робіт та послуг, а відповідно і правомірність декларування суми витрат і податкового кредиту з ПДВ.

Доводи контролюючого органу відносно кожного контрагента судом розглянуті та спростовані вищенаведеними обставинами.

Судом встановлено, що на дату здійснення та відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій безпосередній контрагенти позивача були зареєстровані уповноваженими органами як суб'єкти господарювання, взяті податковим органом на облік як платник податків, в том числі ПДВ, а також в ЄДР відсутні записи про відсутність підприємства за місцем реєстрації.

Також, суд зазначає, що рішеннями Європейського Суду від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» та від 22.01.2009 «Булвес» АД проти Болгарії, які згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, вказано на те, що коли Держави-члени Конвенції володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд вважає, що коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов'язаних зі сплатою ПДВ, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності, то влада виходить за розумні межі і порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності.

Таким чином, висновки контролюючого органу про те, що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій контрагентами за спірний період є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Натомість, податковий орган в обґрунтування своєї позиції посилається на певні ознаки фіктивності контрагента, проте аналіз акту документальної позапланової виїзної перевірки свідчить, що основною підставою для даних висновків було посилання на окремі матеріали кримінальних проваджень та припущення про фіктивність діяльності ТОВ «Альбагора».

Крім того, щодо посилань податкового органу на наявність зареєстрованого кримінального провадження № 0000047 стосовно посадових осіб ТОВ «Промінтрейд» суд вважає за необхідне вказати, що податковим органом натомість не надано будь-яких доказів наявності обвинувального вироку чи іншого рішення суду щодо дій посадових осіб ТОВ «Промінтрейд», пов'язаних з господарською діяльністю підприємства.

В акті працівниками податкового органу зроблені висновки про фіктивність угод, що укладались контрагентами без наявності відповідних судових рішень, як це передбачено діючим законодавством України.

Слід зазначити, що приписами Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не дійсним (стаття 204).

Так, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (стаття 215); нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (стаття 236); недійний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (стаття 216).

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи по суті не знайшли свого підтвердження доводи податкового органу про порушення позивачем вимог пунктів 138.2, 138.4, 138.6 та пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139 статті 139, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 та 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 та пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України, а тому податкові повідомлення-рішення від 21.02.2015 № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 3 018 436,75 грн. та № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 4 050 906,25 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

У зв'язку із цим, адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДФС у Запорізькій області:

№ від 21.02.2017 про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Промінтрейд" грошового зобов'язання за платежем «податок на прибуток» на суму 3 018 436,75 грн., з яких 2 940 365, 00 грн. - за основним платежем, 78 071,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями

№ від 21.02.2017 про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Промінтрейд" грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» на суму 4 050 506,25 грн., з яких : 3 240 725,00 грн. - за податковими зобов'язаннями, 810 181,25 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінтрейд» () 106 040 (сто шість тисяч сорок) гривень 15 (п'ятнадцять) коп. судового збору на користь Державного бюджету України.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінтрейд» () 106 040 (сто шість тисяч сорок) гривень 15 (п'ятнадцять) коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко