Справа № 805/1733/17-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смагар С.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року справа №805/1733/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника позивача Червоної А.В., Лебець Ю.М., представника відповідача Терненко С.М., розглянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 р. у справі № 805/1733/17-а (головуючий І інстанції Смагар С.В.) за позовом Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2017 року № , № ,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Краматорський завод важкого верстатобудування" (на далі - позивач,підприємство) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (далі- відповідач, апелянт) про скасування податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2017 року № , № .

В обґрунтування позову зазначено наступне, що висновки які викладені в акті перевірки щодо тлумачення фактичних обставин його господарської діяльності та чинного законодавства України, є невірними, тому прийняті на його основі податкові повідомлення-рішення від 20 січня 2017 року № , № є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню. Також позивач зазначає про наявність усіх первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з контрагентами Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «КРАМАТОРСЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО ВЕРСТАТОБУДУВАННЯ» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2017 року № , № - задоволено повністю шляхом скасування податкових повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 20 січня 2017 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 9181432 грн. 50 коп., з яких за основним платежем 6120955 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3060477 грн. 50 коп., та № , яким зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 318570 грн. Також вирішено питання щодо судових витрат по сплаті судового збору.

Суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання контрагентів позивача перед третіми контрагентами по ланцюгу господарських взаємовідносин не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що матеріалами акту перевірки не підтверджений факт реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд».

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі. Просив суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що факт реальних господарських операцій з його контрагентами - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд» документально підтверджується матеріалами справи, а тому позивач вважає, що діяв правомірно та у спосіб визначений діючим законодавством України. Вважав, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Господарськи операції підтверджуються первинними документами. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, Публічне акціонерне товариство «КРАМАТОРСЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО ВЕРСТАТОБУДУВАННЯ» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 00222999, перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області.

Судом встановлено, що з 29 вересня 2016 року по 1 грудня 2016 року Державною податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області була проведена документальна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2013 року по 31 березня 2016 року, на підставі якою було складено акт від 8 грудня 2016 року № 357/05-15-14-01-00222999 (надалі - акт перевірки).

За результатами перевірки (висновок акту стор. 263) Державною податковою інспекцією у м.Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, зокрема, підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну сумі 6120955 грн., в тому числі за грудень 2014 року на суму 5824329 грн., за лютий 2015 року на суму 296626 грн., та завищення від'ємного значення по рядку 19 всього в сумі 318570 грн., в тому числі за грудень 2014 року в сумі 306903 грн., за січень 2015 року в сумі 11667 грн.

За висновками акту перевірки та згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та відповідно до статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України відповідачем було прийняте спірне податкове повідомлення-рiшення від 20 січня 2017 року № , яким позивачу завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту на суму 318570 грн. та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 20 січня 2017 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 9181432 грн. 50 коп., з яких за основним платежем у сумі 6120955 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 3060477 грн. 50 коп. за порушення пункту 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України. Колегія суддів звертає увагу на те, що спірним питанням у даній справі є правомірность формування ПАТ "Краматорський завод важкого верстатобудування" податкового кредиту за грудень 2014 року та лютий 2015 року по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд».

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Розділ V Податкового кодексу України визначає платників податку на додану вартість, об'єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов'язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Як встановлено абз.5 ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом ч.1 ст.9 вищезазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов'язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення) первинні документи підлягають обов'язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов'язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству, логічна ув'язка окремих показників. Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам. Такі документи повинні бути передані керівнику підприємства, установи для прийняття рішення.

Пунктом 2.4 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З аналізу вищенаведених норм Податкового кодексу України вбачається, що формування податкового кредиту та виникнення від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, ставиться в залежність від наявності належним чином оформлених та зареєстрованих податкових накладних та не залежить від «стану» контрагента у податкових органах або його місцезнаходження, або будь яких інших припущеннях.

Щодо доводів апелянта з приводу відсутності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 06 листопада 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс» як постачальником укладено договір поставки № 0611. Відповідно до умов договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору. Згідно зі специфікацією до зазначеного договору № 1 позивачем було придбано товару загальну суму 5083296 грн. 87 коп., у тому числі податок на додану вартість (далі - ПДВ) на суму 847216 грн. 14 коп., а саме фреза, пластина твердосплавна, свердло, патрон для свердла. На виконання умов договору від 6 листопада 2014 року позивачем були отримані податкові, видаткові накладні від 26 грудня 2014 року на суму 332700 грн., у тому числі ПДВ на суму 55450 грн., віл 26 грудня 2014 року на суму 674370 грн., у тому числі ПДВ на суму 112395 грн., від 24 грудня 2014 року на суму 788005 грн. 01 коп., у тому числі ПДВ на суму 131334 грн. 17 коп., від 24 грудня 2014 року на суму 733466 грн. 64 коп. у тому числі ПДВ на суму 122244 грн. 44 коп., від 26 грудня 2014 року на суму 522599 грн. 04 коп., у тому числі ПДВ на суму 87099 грн. 84 коп., від 24 грудня 2014 року на суму 701887 грн. 08 коп., у тому числі ПДВ на суму 116981 грн. 18 коп., від 23 грудня 2014 року на суму 591012 грн. 48 коп., у тому числі ПДВ на суму 98502 грн. 08 коп., від 23 грудня 2014 року на суму 739256 грн. 62 коп., у тому числі ПДВ на суму 123209 грн. 44 коп. Крім того, факт виконання зазначеного договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортною накладною від 23 грудня 2014 року № 1.1. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 749, строком дії з 23 грудня 2014 року по 1 січня 2015 року на водія ОСОБА_5, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 6 листопада 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 9 лютого 2015 року № 342113239 на суму 659296 грн. 48 коп., від 28 січня 2015 року № 342113155 на суму 500000 грн. Крім того, суд зазначає, що зміст укладеної угоди узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме вироблення верстатів для оброблення металу, виготовлення балок, валів, механізмів (стор 9 акту перевірки).

З матеріалів справи також вбачається, що 24 грудня 2014 року між позивачем як поклажодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс» як зберігачем був укладений договір зберігання № 0611/ХР. Відповідно до умов договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку цього договору майно згідно актів прийому-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору. Факт реального виконання зазначеного договору підтверджується актами приймання-передачі від 24 грудня 2014 року № 1, № 2, від 26 січня 2015 року № 3, товарно-транспортною накладною від 26 січня 2015 року № 1.3, № 1.7, накладними на переміщення товару зі зберігання від 26 січня 2015 року № 6/1, № 4/1, № 5/1, № 8/1, № 9/1, № 10/1.

17 вересня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 917. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 1052546 грн. 92 коп., у тому числі ПДВ на суму 175424 грн. 49 коп. На виконання умов договору від 17 вересня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 23 грудня 2014 року на суму 243768 грн. 11 коп., на суму 272191 грн. 78 коп., у тому числі ПДВ на суму 45365 грн. 30 коп., на суму 292152 грн. 05 коп., у тому числі ПДВ на суму 48692 грн. 01 коп., на суму 24443 грн. 98 коп., у тому числі ПДВ на суму 40739 грн. 16 коп. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортною накладною від 23 грудня 2014 року № 1.2. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 754, строком дії з 23 грудня 2014 року по 1 січня 2015 року на водія ОСОБА_6, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 17 вересня 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 9 лютого 2015 року № 342113237 на суму 244434 грн. 98 коп.

28 вересня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 289/3. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 1580280 грн. 89 коп., у тому числі ПДВ на суму 263380 грн. 71 коп. На виконання умов договору від 28 вересня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 25 грудня 2014 року на суму 796369 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ на суму 132728 грн. 25 коп., на суму 783911 грн. 35 коп., у тому числі ПДВ на суму 130651 грн. 89 коп. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортними накладними від 25 грудня 2014 року № 1.4, № 1.5. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем були виписані довіреності № 757, строком дії з 24 грудня 2014 року по 4 січня 2015 року на водія ОСОБА_5 та № 759, строком дії з 24 грудня 2014 року по 4 січня 2015 року на водія ОСОБА_6, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 28 вересня 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 9 лютого 2015 року № 342113923 на суму 432990 грн., від 15 травня 2015 року № 342113634 на суму 38800 грн.

28 жовтня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 2810/1. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 2249409 грн. 41 коп., у тому числі ПДВ на суму 374901 грн. 57 коп. На виконання умов договору від 28 жовтня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 22 грудня 2014 року на суму 744387 грн. 84 коп., у тому числі ПДВ на суму 124064 грн. 64 коп., на суму 481478 грн. 11 коп., у тому числі ПДВ на суму 80246 грн. 35 коп., від 24 грудня 2014 року на суму 279155 грн. 62 коп., у тому числі ПДВ на суму 46525 грн. 94 коп., на суму 744387 грн. 84 коп., у тому числі ПДВ на суму 124064 грн. 64 коп., Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортними накладними від 22 грудня 2014 року № 1.11, № 1.12. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 732, строком дії з 16 грудня 2014 року по 25 грудня 2014 року на водія ОСОБА_7. що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 28 жовтня 2014 року.

8 грудня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 128. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 1037225 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ на суму 172870 грн. 87 коп. На виконання умов договору від 8 грудня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 29 грудня 2014 року на суму 362425 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ на суму 60404 грн. 20 коп., на суму 674800 грн., у тому числі ПДВ на суму 112466 грн. 67 коп. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковим ордером від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортною накладною від 29 грудня 2014 року № 1.13. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 759, строком дії з 26 грудня 2014 року по 4 січня 2015 року на водія ОСОБА_6, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 8 грудня 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 9 лютого 2015 року № 342113238 на суму 362425 грн. 20 коп.

4 листопада 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 1104/2. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 1997532 грн. 71 коп., у тому числі ПДВ на суму 332922 грн. 12 коп. На виконання умов договору від 4 листопада 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 26 грудня 2014 року на суму 629320 грн. 89 коп., у тому числі ПДВ на суму 104886 грн. 82 коп., на суму 669106 грн. 22 коп., у тому числі ПДВ на суму 111517 грн. 70 коп., на суму 699105 грн. 59 коп., у тому числі ПДВ на суму 116517 грн. 60 коп. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковим ордером від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортною накладною від 26 грудня 2014 року № 1.10. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 758, строком дії з 26 грудня 2014 року по 4 січня 2015 року на водія ОСОБА_7, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 4 листопада 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 25 березня 2015 року № 342113425 на суму 73000 грн.

24 листопада 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 1024. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 1155002 грн. 69 коп., у тому числі ПДВ на суму 192500 грн. 45 коп. На виконання умов договору від 24 листопада 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 26 грудня 2014 року на суму 552897 грн. 36 коп., у тому числі ПДВ на суму 92149 грн. 56 коп., на суму 602105 грн. 33 коп., у тому числі ПДВ на суму 100350 грн. 89 коп. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 5 березня 2015 року № 342113345 на суму 100000 грн.

По вищезазначеним договорам з ТОВ «Тадіс - плюс» позивач придбав наступний товар згідно зі специфікаціями: а саме гідростанція креслення, комплекти для верстата, комплекти драбин, система захисту від падіння башти, комплект кабелю, поворотний супорт, коробка передач з шариковим гвинтом, механічний індикатор, рівень електронний, металеві листи. Суд зазначає, що зміст укладених угод узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме вироблення верстатів для оброблення металу, виготовлення балок, валів, механізмів (стор 9 акту перевірки).

26 грудня 2014 року між позивачем як поклажодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як зберігачем був укладений договір зберігання № 1024/ХР. Відповідно до умов договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку цього договору майно згідно актів прийому-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору. Факт виконання зазначеного договору підтверджується актами приймання-передавання від 26 грудня 2014 року № 1, від 29 грудня 2014 року № 2, від 2 січня 2015 року № 3, від 5 січня 2015 року № 4, від 8 січня 2015 року № 5, від 12 січня 2015 року № 6, від 14 січня 2015 року № 7, від 19 січня 2015 року № 8, накладними на переміщення товару зі зберігання від 29 січня 2014 року № 30/1, від 2 січня 2015 року № 30/2, № 30/3, від 5 січня 2015 року № 30/4, № 30/5, від 8 січня 2015 року № 30/6, № 31/1, від 12 січня 2015 року № 31/2, № 30/3, від 14 січня 2015 року № 30/4, від 19 січня 2015 року № 30/5, № 30/6, товарно-транспортними накладними від 19 січня 2015 року № 2.12, від 29 грудня 2015 року № 2.1, від 2 січня 2015 року № 2.4, № 2.2, від 5 січня 2015 року № 2.3, № 2.5, від 8 січня 2015 року № 2.6, № 2.8, від 12 січня 2015 року № 2.7, № 2.9, від 14 січня 2015 року № 2.10, від 19 січня 2015 року № 2.11.

2 грудня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-будівельний альянс» (надалі - «ТБА») як постачальником був укладений договір поставки № 494-14. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 2468400 грн., у тому числі ПДВ на суму 411400 грн. На виконання умов договору від 2 грудня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 26 грудня 2014 року на суму 1296000 грн., у тому числі ПДВ на суму 216000 грн., на суму 1172400 грн., у тому числі ПДВ на суму 195400 грн. Крім того, факт виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року.

26 грудня 2014 року між позивачем як поклажодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА» як зберігачем був укладений договір зберігання № 494-14/ХР. Відповідно до умов договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку цього договору майно згідно актів прийому-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору. Факт виконання зазначеного договору підтверджується актами приймання-передавання від 26 грудня 2014 року № 1, від 6 лютого 2015 року № 2, від 29 січня 2015 року № 3, накладними на переміщення товару зі зберігання від 29 січня 2014 року № 29х, від 6 лютого 2015 року № 06х, товарно-транспортними накладними від 2 лютого 2015 року № 02, від 29 січня 2015 року № 29, від 5 лютого 2015 року № 05, від 6 лютого 2015 року № 06, від 9 лютого 2015 року № 09, від 11 лютого 2015 року № 11.

15 серпня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА» як постачальником був укладений договір поставки № 494-14. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 8498303 грн. 47 коп., у тому числі ПДВ на суму 1416383 грн. 91 коп. На виконання умов договору від 15 серпня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 24 грудня 2014 року на суму 2760681 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ на суму 460113 грн. 60 коп., на суму 2340568 грн. 27 коп., у тому числі ПДВ на суму 390094 грн. 71 коп., від 25 грудня 2014 року на суму 1104543 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ на суму 184090 грн. 60 коп., на суму 2292510 грн., у тому числі ПДВ на суму 382085 грн. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 26 грудня 2014 року, товарно-транспортними накладними від 24 грудня 2014 року № 1.8, від 25 грудня 2014 року № 1.9. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 756, строком дії з 26 грудня 2014 року по 2 січня 2015 року на водія ОСОБА_8, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 15 серпня 2014 року.

30 липня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА» як постачальником був укладений договір поставки № 1212/222999. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 8085864 грн., у тому числі ПДВ на суму 1347644 грн., відповідно до специфікації № 2 - придбано товару на суму 2864569 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ на суму 477428 грн. 20 коп. На виконання умов договору від 30 липня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 24 грудня 2014 року на суму 2864569 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ на суму 477428 грн. 20 коп., від 26 грудня 2014 року на суму 2021466 грн., у тому числі ПДВ на суму 336911 грн., від 26 грудня 2014 року на суму 2021466 грн., у тому числі ПДВ на суму 336911 грн., на суму 2021466 грн., у тому числі ПДВ на суму 336911 грн., на суму 2021466 грн., у тому числі ПДВ на суму 336911 грн. Крім того, факт виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортними накладними від 24 грудня 2014 року № 1.16. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 755, строком дії з 26 грудня 2014 року по 2 січня 2015 року на водія ОСОБА_8, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 30 липня 2014 року.

26 грудня 2014 року між позивачем як поклажодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА» як зберігачем був укладений договір зберігання № 1212/222999/ХР. Відповідно до умов договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку цього договору майно згідно актів прийому-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору. Факт виконання зазначеного договору підтверджується актами приймання-передавання від 26 грудня 2014 року № 1, від 22 січня 2015 року № 2, від 23 січня 2015 року № 3, накладними на переміщення товару зі зберігання від 23 січня 2015 року № 90Х, від 22 січня 2015 року № 89Х, товарно-транспортними накладними від 23 січня 2015 року № 1.15, від 22 січня 2015 року № 1.14.

По вищезазначеним договорам з ТОВ «ТБА» позивач придбав наступний товар згідно зі специфікаціями: а саме кран мостовий електричний, конвеєр до верстата, системи управління, портал низьковольтний перетворювач частоти. Суд зазначає, що зміст укладених угод узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме вироблення верстатів для оброблення металу, виготовлення балок, валів, механізмів (стор 9 акту перевірки).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що транспортування отриманого товару від контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс» здійснювалось позивачем власним транспортом. Наявність у позивача у власності транспортних засобів підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу, наявними в матеріалах справи. Крім того, перевезення товару супроводжувалось оформленням товарно-транспортними накладними, які вже були зазначені судом вище, а також подорожніми листами, наявними в матеріалах справи. Товар, який був придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс» був використаний у своїй діяльності, яку веде позивач, що підтверджується наданими позивачем документами, а саме бухгалтерською довідкою, картками замовлення, плановим кошторисом, калькуляцією.

5 серпня 2014 року між позивачем як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд» як підрядником був укладений договір підряду № 14/0508-1. Відповідно до умов договору підрядник бере на себе зобов'язання на свій ризик виконати роботи з капітального ремонту світлоаераційних ліхтарів, ремонту покрівлі з заміною несучих конструкцій в осях 29-35 та капітального ремонту фасаду по ряду В корпусу № 2 на умовах цього договору за завданням замовника, а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх. Факт виконання даного договору підтверджується платіжними дорученнями від 30 грудня 2014 року № 342113140 на суму 89000 грн., від 10 грудня 2014 року № 6412 на суму 70000 грн., від 30 грудня 2014 року № 6662 на суму 611000 грн. Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи були надані висновки експерта Донецької Торгово-промислової палати, фотокартки, сертифікати Донецької Торгово-промислової палати, судові рішення, довідки, накази, розпорядження, які підтверджують мету укладання договору підряду від 5 серпня 2014 року, а саме ремонт будівлі (цеху) підприємства, яке було пошкоджено внаслідок артилерійських обстрілів у 2014 році в м. Краматорську.

Крім того колегія суддів зазначає, що наявність в матеріалах справи кримінальних проваджень в яких фігурантами є контрагенти позивача не беруться до уваги, оскільки відсутні пояснення або протоколи допиту осіб, які б вказували на нереальність господарських операцій, відсутні вироки по цим справам, крім того зазначені відомості не були предметом дослідження під час податкових перевірок.

На підставі вищезазначеного колегія суддів вважає, що зазначене повністю спростовує доводи апелянта щодо відсутності підтвердження фінансово-господарських взаємовідносин позивача з його контрагентами Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд».

Колегія суддів також звертає увагу апелянта на те, що згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ЕСПЛ у справі «Інтерсплав проти України» (Заява N 803/02) § 37 рішення від 9 січня 2007 року, зазначив, що заявник стверджував, що він сплачував податки відповідно до Закону і ці платежі перевірялись декілька разів державними органами. Він зазначив, що він не несе відповідальності за діяльність інших компаній, у яких він купував металевий брухт, ціна на який включала ПДВ. Обов'язок сплачувати це ПДВ покладався на ці компанії, а не на заявника. Заявник підкреслив, що він не мав ні компетенції, ні можливості контролювати господарську діяльність інших підприємств і ситуація, на яку посилається Уряд, вказує на незадовільну діяльність податкових органів, за які заявник не повинен нести відповідальність. Він далі підкреслював, що численні перевірки його діяльності які здійснювалися податковими органами, не виявили порушень, на підставі яких останні могли б ґрунтувати свої відмови».

В § 38 зазначеного рішення Суд висловив наступне: «На думку Суду, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання в системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів для запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б указували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів робить висновок, що зобов'язання контрагентів позивача не спричиняють цивільно-правових чи податкових наслідків для Позивача, так само позивач не може нести відповідальність за будь-які порушення законодавства вчинені його контрагентами.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов, що висновки податкового органу щодо правомірності формування ПАТ "Краматорський завод важкого верстатобудування" податкового кредиту за грудень 2014 року та лютий 2015 року за фінансово-господарськими відносинами з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд» здійснені на припущеннях, та як наслідок призвело до неправомірності дій відповідача щодо прийняття податкового повідомлення-рішення № , № від 20 січня 2017 року .

Крім того, відповідно, зазначені договори не визнані судами нечинними або недійсними, тому підлягають врахуванню.

При таких обставинах колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про правомірність формування Публічним акціонерним товариством "Краматорський завод важкого верстатобудування" податкового кредиту за грудень 2014 року та лютий 2015 року за фінансово-господарськими відносинами з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд», оскільки останнє підтверджується доказами, які є в матеріалах справи.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Таким чином колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення 20 січня 2017 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 9181432 грн. 50 коп., з яких за основним платежем 6120955 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3060477 грн. 50 коп., та № , яким зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 318570 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 26 липня 2017 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 р. у справі № 805/1733/17-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 р. у справі № 805/1733/17-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів після його складення в повному обсязі.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов