Справа № 496/4408/16-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 496/4408/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Трушина О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Градовського Ю.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області правонаступником якого є Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - Пенсійний фонд), в якому просила:

- визнати дії щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова КМУ № 1210) - протиправними;

- зобов'язати здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Постанови КМУ № 1210, на підставі довідки № 10-11/15-1 від 10 листопада 2015 року, виданої ВАТ «Південтеплоенергомонтаж», починаючи з 17 грудня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про порушення суб'єктом владних повноважень вимог Постанови КМУ № 1210, яка регламентує, що пенсія обчислюється, виходячи із заробітної плати, яку особа одержувала за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав дії Пенсійного фонду щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, відповідно до Постанови КМУ № 1210 неправомірними та зобов'язав здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до вказаного нормативного акта, згідно довідки № 10-11/15-1 від 10 листопада 2015 року, виданої ВАТ «Південтеплоенергомонтаж», починаючи з 17 грудня 2015 року, з урахуванням проведених виплат.

Також судом стягнуто з Пенсійного фонду на користь Держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі Пенсійний фонд ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ураховуючи, що відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також клопотання апелянта про розгляд справи за відсутності представника, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 п.1 ст.197 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга може бути частково задоволена, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01 жовтня 1983 року по 24 вересня 1986 року працювала в тресті ТОВ «Південтеплоенергомонтаж» на посаді дефектоскопіста - рентгенолога, про що є відповідний запис у трудовій книжці (а.с.8-9).

З 01 липня 1986 року по 30 липня 1986 року позивач була учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с.6)) та їй присвоєна 2-га група інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 928476 (а.с.7).

ОСОБА_1 з 2011 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З 01 січня 2012 року набрала чинності Постанова КМУ №1210, якою затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов'язано забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

За зверненням позивача про перерахунок заробітної плати та видачу відповідної довідки, ДП «Чорнобильське монтажне управління» ВАТ «Південтеплоенергомонтаж», який є правонаступником треста «Південтеплоенергомонтаж» видав наказ № 10-11/15-1 від 10 листопада 2015 року «Про перерахунок заробітної плати ліквідатору аварії на ЧАЕС ОСОБА_1».

Підприємством здійснено позивачу перерахунок заробітної плати за дні її виїздів до зони відчуження в період ліквідації аварії на ЧАЕС, з 1 по 4, з 8 по 10, з 13 по 27, та 30 липня 1986 року (а.с.10) та видано довідку про заробітну плату № 10-11/15-1, в якій вказано, що за її роботу в населених пунктах зони відчуження по дезактивації спецодягу №2 з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року виплачена заробітна плата в сумі 1 050,36 крб. (а.с.13).

Даний перерахунок був зроблений на підставі постанови ЦК КПРС, ВР СРСР, КМ СРСР, ВЦПРС за № 524-156 від 07 травня 1986 року «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств та установ зони Чорнобильської атомної електростанції», відповідно до якої було надано право керівникам підприємств та установ здійснювати оплату праці робітників безпосередньо зайнятих на роботі по усуненню наслідків Чорнобильської АЕС за підвищеними до 100 відсотків тарифними ставками та посадовими окладами.

17 грудня 2015 року позивач звернулася до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок її пенсії відповідно до Постанови КМУ № 1210, надавши довідку про заробітну плату № 10-11/15-1 від 10 листопада 2015 року.

На своє звернення позивач отримала відповідь від 13 січня 2016 року за № 106/Б-5 про те, що з 01 січня 2016 року їй проведено перерахунок пенсії згідно Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» і її розмір складає 3 279,49 грн. (а.с.53).

При цьому, перерахунок пенсії був здійснений на підставі даних про заробіток за роботу в зоні відчуження, відповідно до довідки про заробітну плату № 10-11/15-1 від 10 листопада 2015 року.

Проте, як убачається з вказаної відповіді, Пенсійним фондом не була врахована при перерахунку пенсії заробітна плата з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року в сумі 1050,36 крб., оскільки в наданих документах виявлені розбіжності.

Так, відповідач зазначає, що у довідці №173 від 25 листопада 1992 року вказано період роботи позивача з 01 липня 1986 року по 30 липня 1986 року та місце здійснення робіт - Чорнобильська АЕС, м. Припять.

Натомість у довідці про заробітну плату № 10-11/15-1 від 10 листопада 2015 року період роботи зазначений з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року, у таблиці 1 (розрахункова частина) зазначено 23 дні, без уточнення місця здійснення робіт по ліквідації наслідків аварії (а.с.13)

А згідно розрахунку (а.с.14) ДП «Чорнобильське монтажне управління» ВАТ «Південтеплоенергомонтаж» період перебування в зоні відчуження складає 12 днів.

Для уточнення періоду перебування в зоні відчуження, відповідачем направлено запит №62/03 від 05 січня 2016 року до управління Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області для проведення зустрічної перевірки підстав видачі довідки про заробітну плату № 10-11/15-1 від 10 листопада 2015 року (а.с.53).

15 лютого 2016 року управління Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області склало акт зустрічної перевірки підстав видачі вказаної довідки за №46 (а.с.48).

Даним актом встановлено, що відповідно до книги наказів за 1986 рік позивач була відкомандирована дефектоскопістом на 60 днів у зону ЧАЄС.

У робочих нарядах за липень 1986 року вказано, що позивач працювала з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року на роботах по дезактивації спецодягу здійснювала дозиметричний контроль спецодягу, що підтверджується копіями відомостей, наказу та копіями нарядів №№11,12 (а.с.48).

Ураховуючи, що даний акт не підтвердив нарахування заробітної плати за спірний період, 18 липня 2016 року Пенсійним фондом винесено рішення № 41 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії (а.с.15-16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керуючись принципом верховенства права, конституційним положенням про право особи на гідне пенсійне забезпечення, а також Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» дійшов висновку, що довідка про заробітну плату № 10-11/15-1 від 10 листопада 2015 року, яка видана на підставі первинних документів про нараховану ОСОБА_1 заробітну плату за роботу в зоні відчуження в розмірі 1 050,36 крб. повинна бути врахована при нарахуванні пенсії.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції про наявність у позивача права на перерахунок пенсії, відповідає статті 159 КАС України.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, погоджуючись із заявленими позовними вимогами та визнаючи дії Пенсійного фонду неправомірними, помилково не визнав протиправним та не скасував рішення суб'єкта владних повноважень про відмову у перерахунку пенсії, оскільки саме це рішення створює для позивача негативні наслідки, а не дії щодо відмови у перерахунку пенсії.

Також, суд апеляційної інстанції не може погодитися з рішенням суду в частині стягнення з Пенсійного фонду на користь Держави судового збору.

Вищевказаних висновків, суд апеляційної інстанції дійшов, враховуючи наступне.

Частиною першою статті 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХП від 28 лютого 1991 року (далі - Закон № 796), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

За приписами частини четвертої статті 57 Закону № 796, порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Постанова Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення, працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» від 05 жовтня 1986 року № 665-195 передбачала встановлення за працівниками, направленими для виконання робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища, збереження середньої заробітної плати.

Крім того, оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (абзац четвертий пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Згідно з Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Відповідно до п. 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» встановлено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (Постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) було дозволено підприємствам залучати працівників на роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі.

Згідно з Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правонаступництво України» закони та інші нормативні акти відповідних установ СРСР діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, прийнятим після проголошення незалежності України.

Перелік документів необхідних для призначення перерахунку пенсій, наведений у Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою Пенсійного фону України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі-Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 17 цього Порядку, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Частиною четвертою статті 15 Закону № 796 встановлено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, довідку № 10-11/15-1 від 10 листопада 2015 року про заробіток, що отриманий позивачем за роботу в зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 липня 1986 року видано ДП «Чорнобильське монтажне управління» ВАТ «Південтеплоенергомонтаж».

Дана довідка відповідає вимогам чинного законодавства, містить усі реквізити, передбачені Додатком № 1 до Порядку № 22-1.

Дійсно, у розрахунку робочих днів в зоні відчуження, який зроблений ДП «Чорнобильське монтажне управління» ВАТ «Південтеплоенергомонтаж» зазначено, що період перебування позивача в зоні відчуження складає 12 днів, проте суд апеляційної інстанції вважає, що це є помилкою.

Так, колегією суддів підраховані дні, що відпрацьовані позивачем у зоні Чорнобильської катастрофи, що зазначені в цьому документі і результат складає - 23 дні (а.с.14).

До того ж слід зауважити, що за результатами зустрічної звірки, проведеної управлінням Пенсійного фонду України у Броварському районі Київської області, не спростовано роботу позивача у зоні Чорнобильської катастрофи за період 01 липня 1996 року по 31 липня 1996 року та зазначено, що відповідні документи зберігаються в КП «Трудовий архів Броварського району».

За таких обставин справи, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що суб'єкт владних повноважень безпідставно відмовив позивачу у перерахунку пенсії із урахуванням заробітку, отриманого нею у липні 1986 року за роботу в зоні відчуження.

Аналогічна правова позиція також викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2017 року (К/800/25265/14).

Із матеріалів справи слідує, що фактично предметом оскарження в даній справі є рішення суб'єкта владних повноважень про відмову в перерахунку пенсії.

Поряд з цим, суд першої інстанції, погодився з правовою позицією позивача та визнав з цього приводу протиправними дії суб'єкта владних повноважень.

Колегія суддів вважає таким, що не відповідає принципам адміністративного судочинства, вибраний позивачем та судом першої інстанції правовий спосіб захисту порушеного права та бажає з цього приводу зазначити наступне.

Слід звернути увагу на те, що п.1 ч.2 ст.17 КАС України встановлює, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема на спори юридичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження правового акта індивідуальної дії, дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Дія - активна поведінка суб'єкта владних повноважень (органу чи посадової особи). Об'єктом оскарження може бути як одноразова, так і триваюча дія, яка порушує права чи інтереси позивача.

Колегія суддів вважає, що дії Пенсійного фонду щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії не можуть бути визнані неправомірними, оскільки ці дії без створення документа, не створюють юридичних наслідків.

Юридичні наслідки створює рішення про відмову у перерахунку пенсії, про що фактично зазначає позивач і яке повинно бути предметом оскарження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливим вийти за межі позовних вимог, на підставі ст.11 КАС України, та захистити права та інтереси позивача шляхом визнання протиправним і скасування рішення Пенсійного фонду про відмову у перерахунку пенсії за №41 від 18 липня 2016 року.

Є також помилковим рішення суду першої інстанції щодо стягнення з Пенсійного фонду на користь Держави судового збору у сумі 551,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, не сплачувала судовий збір, оскільки звільнена від його сплати за пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, як інвалід ІІ групи.

Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає стягнення судового збору із суб'єкта владних повноважень на користь Держави, у разі, якщо позивач звільнений від сплати судового збору.

Ураховуючи помилкове застосування з боку суду першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає можливим змінити постанову суду першої інстанції, виклавши абзац другий її резолютивної частини в іншій редакції та виключити абзац 4 резолютивної частини.

Відповідно до вимог ст. 201 КАС України, суд апеляційної інстанції змінює постанову суду першої інстанції, якщо визнає, що суд правильно по суті вирішив справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі - задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії - змінити, виклавши абзац другий її резолютивної частини в іншій редакції.

«Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії від 18 липня 2016 року № 41».

Абзац 4 резолютивної частини постанови Біляївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року - виключити.

В іншій частині постанову Біляївського районного суду Одеської області від 20 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Ю.М. Градовський