Справа № 806/1562/17
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Житомир справа № 806/1562/17

категорія 3.7.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Черноліхова С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, в якому просить:

1) визнати протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні ОСОБА_1 довідки-рахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки "ЗАЗ 110308-44", 2010 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2, та дозволу на сплату його залишкової вартості, та його переоформлення;

2) продовжити шестимісячний термін, встановлений законодавством, для сплати розрахункової суми для викупу автомобіля марки "ЗАЗ 110308-44", 2010 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2, зареєстрованого на ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1;

3) зобов'язати Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати позивачу дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля марки "ЗАЗ 110308-44", 2010 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2, для його викупу та переоформлення у власність.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що листом від 16.05.2017 за №1981/02 Департамент праці соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації неправомірно відмовив ОСОБА_1 в наданні дозволу на переоформлення автомобіля марки "ЗАЗ 110308-44", 2010 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2, яким був забезпечений ОСОБА_2 - дід позивача, з підстав, визначених пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 (далі - Порядок № 999).

Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, просив розглянути справу без його участі в письмовому провадженні.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно поданого заперечення просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що чинним законодавством не передбачено обов'язку Департаменту повідомляти членів сім'ї померлого інваліда про право викупу автомобіля протягом шести місяців з дня його смерті та можливості поновлення такого строку для подачі заяви про викуп залишкової вартості автомобіля. Позивачем не були виконані вимоги п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 та не здійснено викуп автомобіля протягом шестимісячного строку з моменту смерті інваліда. Відтак, Департамент праці соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації діяв в межах повноважень та в спосіб, визначений законом, правомірно відмовивши у наданні дозволу на продовження шестимісячного строку викупу.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 є онуком померлого ОСОБА_2, інваліда війни І групи, який, згідно довідки Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації від 17.01.2010 № 265/02 (а.с.16) та акту приймання-передачі транспортного засобу серії НДЦ №988908 від 08.12.2010 (а.с.14), отримав безкоштовно автомобіль марки "ЗАЗ 110308-44", 2010 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

03.05.2017 позивач звернувся із заявою до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо надання дозволу на відновлення шестимісячного строку для викупу автомобіля та надання можливості внести викупну суму на казначейський рахунок відповідно до положень п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 №999 (а.с.20).

Департамент соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надав відповідь від 16.05.2017 № 1981/02, в якій відмовив позивачу у продовженні строку (а.с.22-23).

Відмова мотивована тим, що відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999, після смерті інваліда автомобіль, строк експлуатації якого менше 10 років, залишається іншому члену сім'ї померлого інваліда, який був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання, у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Департаментом соціального захисту облдержадміністрації направлялись позивачу листи-повідомлення щодо порядку переоформлення автомобіля, тому відсутні правові підстави надати дозвіл на продовження шестимісячного строку для сплати вартості автомобіля.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Спірні правовідносини між сторонами у справі щодо умов та порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, спеціального автотранспорту інвалідів, регулюються правовими нормами Закону України "Про реабілітацію інвалідів в України", Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. №999 (далі - Порядок №999), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Згідно ст. 26 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в України", Держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку №999 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

- мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті;

- був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації;

- не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Абзацем девятим пункту 16 встановлено, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики (абз.10 п.16).

Відповідно до п. 3 Порядку №999, до членів сім'ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що згідно довідки № 1020 від 24.04.2017, виданої виконавчим комітетом Чуднівською міською радою, з ОСОБА_2 останні три роки до дня його смерті проживав батько позивача - ОСОБА_3, а не сам позивач (а.с.18). Ця ж довідка була додана до листа-звернення до Департаменту праці соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації в якості доказу спільного проживання позивача з ОСОБА_2 на час його смерті.

З акту приймання-передачі транспортного засобу № 988908 (а.с.14), заяви ОСОБА_2.(а.с.10), довідки № 265/02 (а.с.16), довідки-рахунку (а.с.19) видно, що ОСОБА_2 був зареєстрований по АДРЕСА_1

ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Отже судом встановлено факт відсутності реєстрації позивача за місцем реєстрації інваліда ОСОБА_2 і постійного проживання за місцем реєстрації померлого, як цього вимагав абз.9 п.16 Порядку № 999 .

Крім того, позивач протягом шести місяців з дня смерті інваліда не сплатив до державного бюджету вартість автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля.

З огляду на встановлені обставини, ОСОБА_1 не було виконано вимоги п.16 Порядку № 999, тому право на викуп у нього згідно цього Порядку не виникло.

При цьому суд наголошує, що нормами законодавства не було передбачено обов'язку головного управління соціального захисту повідомляти членів сім'ї померлого інваліда про право викупу автомобіля протягом шести місяців з дня смерті інваліда.

Також діючим законодавством не передбачено можливості поновлення чи продовження строку для звернення із заявою про викуп автомобіля після смерті інваліда. До того ж позивач звернувся з такою заявою до Департаменту через 4 роки після смерті ОСОБА_2, не вказавши, які непереборні обставини перешкоджали його зверненню понад розумні строки.

Необхідно також відзначити, що відповідачем не було відмовлено ОСОБА_1 у наданні довідки-рахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля та дозволу на сплату його залишкової вартості, оскільки з такою вимогою до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації він взагалі не звертався.

Отже відповідачем не було вчинено протиправних дій в цій частині, що додатково вказує на необгрунтованість позову щодо визнання протиправними дій Департаменту з відмови у наданні ОСОБА_1 довідки-рахунку та дозволу на сплату залишкової вартості автомобіля.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, Департамент соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, відмовляючи у продовженні шестимісячного строку для викупу спірного автомобіля, діяв з урахуванням вимог чинного законодавства та в межах свої повноважень, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.В. Черноліхов