Справа № 750/6276/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/6276/17
Провадження № 2-а/750/898/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Рахманкулової І.П.,

із секретарем Разумейко К.М.,

за участі позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, інспектора безпеки дорожнього руху Чернігівського районного відділу поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення відповідно до п.1 ст.247 КУпАП.

Позивач обґрунтував свій позов тим, що він не порушив правил дорожнього руху, а відповідачем не були зясовані і не доведені обставини, які б свідчили про наявність в його діях проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Також позивач послався на порушення під час розгляду справи, проігнороване прохання щодо надання можливості скласти свої пояснення, заперечення, клопотання, не допитано свідка ОСОБА_3, який знаходився в автомобілі. Також в порушення вимог ст. 33 КУпАП не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та пояснив, що у звязку із знаходженням автомобілів у правій крайній смузі та безпосередньо інспекторів та їх автомобіля, а тому для запобігання виникнення аварійно небезпечної ситуації він продовжував рухатися у лівій смузі відповідно до п.11.5 ПДР України. Також позивач пояснив, що в правій смузі був викид гравію, а тому він був вимушений рухатися у лівій смузі.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що постанову ним винесено на законних підставах, позивачу були розяснені права, які також надруковані на звороті бланку постанови, позивач отримав її копію, а факт вчинення позивачем правопорушення доводиться відеоматеріалами, про наявність яких зазначено у самій постанові.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши в якості свідка ОСОБА_3, дослідивши докази, оглянувши матеріали фіксації правопорушення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2017 року о 12 год. 21 хв. ОСОБА_1, рухаючись по автодорозі М01 Київ-Чернігів- Нові Яриловичі, а саме на ділянці дороги 170 км., яка має дві смуги для руху в одному напрямку, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався в лівій смузі, при цьому права смуга була вільна, чим порушив вимоги п. 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху України.

Інспектором безпеки дорожнього руху Чернігівського районного відділу поліції ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії АР №977350 про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено штраф в розмірі 425,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, розгляд справи про порушення ПДР, прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення та визначення виду адміністративного стягнення відносяться до повноважень службової особи Національної поліції.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 11.5 Правил дорожнього руху передбачено, що на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Згідно п. 11.2 Правил дорожнього руху, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об'їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, згідно ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, оглянутого в суді відеозапису, позивач рухався в крайній лівій смузі на дорозі, яка має дві смуги для руху в одному напрямку. При цьому, крайня права смуга не була зайнята. Оскільки, позивач не виконував випередження або об'їзд, поворот ліворуч та розворот та такого наміру водій не мав, відтак повинен був рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини.

Крім цього, з відеозапису вбачається, що відстань між автомобілем позивача та патрульним автомобілем була достатньою для здійснення позивачем маневру перестроювання з крайньої лівої в крайню праву смугу руху. Проте, наміру здійснити таке перестроювання шляхом увімкнення покажчика правого повороту позивач не виявив.

За таких обставин, належних та допустимих доказів, які б спростовували факт порушення правил дорожнього руху, позивачем не надано.

Доводи позивача, що, він вимушений був рухатися у крайній лівій смузі через викид гравію у правій смузі, не знайшли свого підтвердження належними доказами, адже з відеозапису вбачається, що інші автомобілі рухалися у правій полосі.

Враховуючи викладене, доводи позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими, а оскаржувана постанова прийнята з дотриманням вимог, передбачених статтями 280, 283 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушень при прийнятті постанови, які б свідчили про незаконність такої, судом не встановлено.

Також суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про закриття провадження у справі на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, враховуючи наступне.

Так, зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ст. 122 КпАП України, як і визначення одного з допустимих видів стягнення, за таке правопорушення, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Національної поліції, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому зміна судом оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

У справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Враховующи викладенне вище, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись статтями 2, 3, 94, 158 - 163, 171-2 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, інспектора безпеки дорожнього руху Чернігівського районного відділу поліції ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення, в порядку встановленому статтею 186 КАС України.

С у д д я