Справа № 369/2739/17
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОСОБА_1 соціального захисту населення Кївської обласної державної адміністрації
Справа № 369/2739/17
Провадження № 2-а/369/142/17
ПОСТАНОВА

іменем України

22.06.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, про визнання дій протиправними та зобовязання видати дублікат посвідчення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, про визнання дій протиправними та зобовязання видати дублікат посвідчення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він постійно працював на території зони посиленого радіоактивного контролю в Боярка, про що виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області йому було видано довідку № 2892/8044 від 20 травня 1992 року.

В 1993 році на підставі вказаної довідки ОСОБА_3 облдержадміністрацією йому було видане посвідчення громадянина, який проживав на території посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії серії В-1 № 188116 від 23 квітня 1993 року, що підтверджується витягом з протоколу № 2 вручень потерпілим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії від 01 березня 1993 року. Дане посвідчення було видане безстроково.

Однак, вказане посвідчення було ним втрачене, у звязку з чим він звернувся до ОСОБА_3 обласної державної адміністрації із заявою від 21 листопада 2016 року про видачу дубліката посвідчення.

У відповідь на подану заяву надійшов лист № 05-59-2319 від 12 грудня 2016 року, яким йому було відмовлено у видачі дубліката посвідчення у звязку з тим, що з 01 січня 2015 року він не проживає на території забрудненої зони, оскільки на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII виключено абзац 5 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про правовий режим територій, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме виключили зону посиленого радіоактивного контролю (4 зону).

ОСОБА_4 дії ОСОБА_3 обласної державної адміністрації позивач вважає неправомірними, оскільки він не зобовязаний підтверджувати факт проживання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, у звязку з чим відмова ОСОБА_3 обласної державної адміністрації є протиправною.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_2 просив визнати відмову ОСОБА_3 обласної державної адміністрації від 12 грудня 2016 року № 05-59-2319 у видачі йому дубліката посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії серії В-1 № 188119 від 23 квітня 1993 року протиправною; зобовязати ОСОБА_3 обласну державну адміністрацію видати йому посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії серії В-1 № 188119 від 23 квітня 1993 року та стягнути судові витрати.

У судовому засіданні від 23 травня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав та просив його задовольнити.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 обласної державної адміністрації не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 квітня 1992 року ОСОБА_3 облдержадміністрацією ОСОБА_2 було видане посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії серії В-1 № 188116.

Факт отримання ОСОБА_2 посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії від 01 березня 1993 року серії В-1 № 188116 підтверджується витягом з протоколу № 2 із списку № 2, виданого ст. інспектором по захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС Боярського виконкому, копія якого міститься в матеріалах справи.

Виконавчим комітетом Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області ОСОБА_2 було видано довідку № 2892/8044 від 20 травня 1992 року про те, що він постійно працює і проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю в м. Боярка. В даній довідці також вказано про те, що довідка є підставою для видачі посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, віднесеного до категорії 4 відповідно до статті 14 п. 4 ОСОБА_5 РСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і дає право користуватися пільгами, передбаченими ст. 23 цього Закону.

Звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_2 зазначив, що він втратив посвідчення потерпілого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії від 01 березня 1993 року серії В-1 № 188116, у звязку з чим був змушений звернутися до ОСОБА_3 обласної державної адміністрації із заявою про видачу йому дубліката вказаного посвідчення.

ОСОБА_1 соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації за № 05-59-2319 від 12 грудня 2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі дубліката посвідчення, з тих підстав, що на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VІІІ виключено абзац пятий частини 2 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено зону посиленого радіоекологічного контролю. ОСОБА_4 набрав чинності з 01 січня 2015 року.

В наданих до суду письмових запереченнях, відповідач також посилався на те, що на підставі Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VІІІ відсутні правові підстави для віднесення позивача до постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи та видачі йому дубліката відповідного посвідчення.

Видача посвідчень постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам здійснюється відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та згідно з Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51.

Згідно п. 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 р. № 796-XII.

Відповідно до п. 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться ОСОБА_3 облдержадміністрацією за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання громадян.

Відповідно до п. 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у разі втрати або псування посвідчення замість нього видається дублікат на підставі раніше поданих документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку, а також особистої заяви (з поясненням обставин втрати або псування посвідчення і зазначенням його номера і дати видачі) та публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого посвідчення недійсним. Дублікат видається органом, який видав посвідчення, або органом, який видає такі посвідчення за новим місцем проживання громадянина, на підставі завірених в установленому порядку копій документів, зазначених у пункті 10 цього Порядку.

Режим та правове визначення територій радіоактивного забруднення регулюється Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 №76-VIII абзац п'ятий частини другої (визначення зони посиленого радіоекологічного контролю) Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», який визначав зони посиленого радіоекологічного контролю, виключений.

Цим же Законом ст. 2 («Визначення категорії зон радіоактивно забруднених територій») та ст. 23 («Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4») Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виключено, вказані зміни до Закону вступили в силу з 01.01.2015 року.

Судом встановлено, що позивач постійно проживав на території зони посиленого радіоекологічного контролю і йому було видане посвідчення потерпілого категорії 4, яке діє на час проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час позивач ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, при видачі у 1993 році ОСОБА_2 посвідчення як особі, яка постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю, були встановлені та перевірені всі документи, необхідні для встановлення вказаного статусу.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу дубліката посвідчення, відповідач посилався на те, що статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії діє на час постійного проживання або роботи у зоні посиленого радіоекологічного контролю, але оскільки з 01 січня 2015 року виключено зону посиленого радіоекологічного контролю, тому заявник з вказаного часу не проживає на території забрудненої зони тому й не має статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Однак, слід зазначити, що звертаючись із заявою про видачу дубліката посвідчення позивач ОСОБА_2 не звертався з вимогою про встановлення йому статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи четвертої категорії, тому відмова відповідача у видачі дубліката посвідчення з тих підстав, на які посилається відповідач у відмові, є неправомірною.

Згідно вимог ст. ст. 10, 11 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина 2. ст. 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У відповідності до вимог ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у вирішенні питання щодо видачі дублікату посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, діяв всупереч приписам норм Законів України та підзаконних нормативно-правових актів.

Разом з тим суд зазначає, що звертаючись із заявою про видачу дубліката посвідчення, ОСОБА_2 не надав доказів публікації в пресі повідомлення про визнання втраченого ним посвідчення недійсним.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зобовязання відповідача видати дублікат втраченого посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю, оскільки відповідачем не доведено сам факт втрати вказаного посвідчення.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 69, 70, 71, 94, 159, 160, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати відмову ОСОБА_3 обласної державної адміністрації від 12 грудня 2016 року № 05-59-2319 у видачі ОСОБА_2 дубліката посвідчення громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії В-1 № 188116 від 23 квітня 1993 року протиправною.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн..

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Ковальчук Л.М.