Справа № 809/982/17
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"28" липня 2017 р. №809/982/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - Гундяка В.Д.,

при секретарі Бунич Т.В.,

за участю представника позивача Гушулей М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до Департаменту соціальної політики Коломийської міської ради Івано-Франківської області про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

07.07.2017 року Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області звернулося до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Коломийської міської ради Івано-Франківської області про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 07.07.2017 року відкрито провадження у даній адміністративній справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем надані недостовірні дані про період отримання громадянкою ОСОБА_2 компенсаційної допомоги по догляду за престарілою особою та подання недостовірних даних при здачі звітів до відділу персоніфікованого обліку, що призвело до надмірної переплати пенсії ОСОБА_2 за період з 02.05.2009 року по 31.10.2016 року в сумі 2 606, 74 грн., яку слід стягнути з відповідача.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених в письмовому запереченні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що дана справа підлягає до закриття з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Аналіз вказаних положень свідчить про те, що у випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції та, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз припису наведених норм дає підстави для однозначного висновку про те, що адміністративними судами можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватись шкоди, завданої лише суб'єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднанні з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Між тим, відповідач у спірних відносинах не виконував функцій суб'єкта владних повноважень, а виступав підприємством, яке мало надати документи, необхідні для розрахунку пенсії органами, які їх призначають.

Деліктні правовідносини (тобто правовідносини, які виникли між сторонами внаслідок заподіяння шкоди) по своїй суті є цивільними, а відтак спори у даних правовідносинах вирішуються цивільним чи господарським судом в залежності від суб'єктного складу їх учасників.

Таким чином спір у справі виник між юридичними особами поза межами публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції господарського суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 червня 2013 року по справі за № 21-204а13.

Частиною 1 ст. 244-2 КАС України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

На переконання суду, приймаючи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 вищезгаданої Конвенції.

За таких обставин розгляд даної справи не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.1 ст.157 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

провадження у справі закрити.

Роз'яснити позивачу, що вирішення даного спору відноситься до юрисдикції місцевого господарського суду, визначеного відповідно до підсудності, встановленої чинним Господарським процесуальним кодексом України, а повторне звернення до адміністративного суду з тією самою позовною заявою не допускається.

Згідно ст.254 КАС України ухвала набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гундяк В.Д.

Ухвала складена в повному обсязі 01.08.2017