Справа № 804/8060/16
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 р. Справа № 804/8060/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Фонд гарантування вкладників фізичних осіб про:
- визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу №980-027-000003757 від 29.04.2016 року;
- зобов'язання Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича включити позивача до переліку вкладників у ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних до Загального реєстру вкладників ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
В обґрунтування позову позивач зазначив про протиправну бездіяльність уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова О.Ю. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки вони суперечать вимогам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та порушують його право на отримання гарантованої суми вкладу.
Від представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" до суду подані письмові заперечення, в яких зазначено, що 29.04.2016р. між позивачем та ТОВ "ІРЦ" був підписаний договір №980-027-000231693, згідно якого позивач передає ТОВ "ІРЦ" як Стороні 2 у власність грошові кошти; позивач та ТОВ "ІРЦ" підтвердили, що даний договір є договором позики та регулюють відносини, пов'язані з наданням позики позивачем ТОВ "ІРЦ", у зв'язку з чим, взаємовідносини регулюються ст. 1046 - 1053 ЦК України та іншими нормативно-правовими актами, що встановлюють правила та вимоги до договір позики.
Зауважено, що ПАТ "Банк Михайлівський" не отримував у власність грошові кошти позивача. Внесену у касу банку суму (всього 175 тис. грн.) позивач перераховував ТОВ "ІРЦ" по зазначеному договору.
Позивач уклав договір позики з ТОВ "ІРЦ", у свою чергу, виписки у Банку містять нформацію про повернення позивачу від ТОВ "ІРЦ" грошових коштів на рахунок. Але на підставі ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зазначене перерахування від ТОВ "ІРЦ" є нікчемним.
Зазначив, щов результаті укладення між Банком та ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" договорів відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016, Банк здійснив розрахунок за даними договорами, а саме провів кредитну операцію з юридичною особою на суму - 870 000 000,00 гривень - за договором відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016р.; та на суму - 561 585 182,51 гривень - за договором відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016р.
В результаті укладення між Банком та ТОВ "Кредитно-Інвестиційний Центр" договор відступлення прав вимоги №2 від 19.05.2016, Банк здійснив розрахунок за даним договором, а сам провів кредитну операцію з юридичною особою на суму 180 966 027,90 гривень.
Таким чином, в частині проведення кредитних операцій на суму 1 431 585 182,51 гривен на підставі укладених договорів відступлення прав вимог №1805 від 18.05.2016 р. та №1 в 19.05.2016р., та в частині проведення кредитних операцій на суму 180 966 027,90 гривень на підставі укладеного договору відступлення прав вимог №2 від 19.05.2016р., Банк порушив обмеження, накладені Постановою НБУ № 917/БТ від 22.12.2015 року.
Договори відступлення прав вимог здійснені під час дії заборони з підстав віднесення Банку до проблемних постановою НБУ, яка була обов'язкова до виконання.
В додаткових запереченнях проти позову, представник Уповноваженої особи Фонду зазначив, що Договори відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016 р. та №1 в 19.05.2016р. були укладені з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, а тому, на думку представника, вказані правочини, в тому числі і правочин з перерахування (повернення позики) коштів позивачу, є нікчемними у відповідності до положень п.п.2 ,7, 8, 9 частини 3 статті 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Зауважив, що Договір позики № 980-027-000231693 від 29.04.2016 є двостороннім (без участі банку як повіреного) з ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр" на суму 175 000,00 грн., який по своїй природі не є вкладом згідно Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Закону № 4452-УІ.
На думку представника відповідача, гарантії Закону № 4452-УІ не поширюється на ситуацію з позивачем, а кошти в сумі 176881,32 грн., зараховані 19.05.2016 року на рахунок позивача на підставі нікчемного правочииу, не підлягають виплаті у зв'язку з тим, що платіжна операція з повернення фінансовою компанією коштів позивачу не має жодного відношення до банківського вкладу, а тому дії Уповноваженої особи Фонду повністю відповідають нармам ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ст. 215 ЦК України, оскільки було проведено перевірку правочинів та виявлено правочини (у тому числі договори), які є нікчемними в силу закону. Отже, неправомірні рішення та дії Уповноваженою особою Фонду не вчинялися, та, як наслідок, правових підстав для задоволення позовних вимог немає.
Від представника Фонду гарантування до суду наданні заперечення та письмові пояснення, в яких зазначено, що у переданому уповноваженою особою Переліку перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із означенням сум, що підлягають відшкодуванню, інформація про позивача відсутня, в зв'язку з чим, дані про позивача не могли бути враховані при складанні та затвердженні загального реєстру Фондом гарантування.
У Фонду гарантування відсутні будь-які первинні документи по вкладникам і тому при складанні Загального реєстру використовуються виключно інформація, що наявна в переданому уповноваженою особою Переліку вкладників.
Законодавство не покладає обов'язок на Фонд враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку рахунків вкладників.
Оскільки позивача не було включено уповноваженою особою до Переліку, Фонд гарантування не мав правових підстав здійснюватися відповідні процедури по включенню його до Загального реєстру та виплаті відшкодування.
Перелік, який складається уповноваженою особою та Загальний реєстр, який затверджується Фондом гарантування, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою Фонду, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який надалі у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування.
Також зазначено, що Загальний реєстр не складається та не затверджується уповноваженою особою Фонду гарантування, як і Перелік вкладників не складається та не затверджується Фондом гарантування.
Отже, відповідно до приписів Закону у Фонду гарантування ще не виникло жодного обов'язку перед позивачем, і тому права позивача не могли бути порушені Фондом гарантування, жодної підстави для спонукання Фонду гарантування судом до вчинення відповідних дій на даний час не існує.
Окрім цього, Фонд гарантування не має правових підстав для здійснення відшкодування повної суми грошових коштів (в межах гарантованої суми відшкодування) позивачу, оскільки не всі рахунки позивача були включені Уповноваженою особою до Переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування у ПАТ "Банк Михайлівський".
З урахуванням вимог ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд -
29.04.2016 року між публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" (Банк) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено Договір №980-027-000003757 банківського рахунку "Поточний рахунок "Ощадний", відповідно до якого Банком на ім'я Клієнта відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 в гривні.
Відповідно до п.1.8 постанови правління НБУ "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" від 12.11.2003 року №492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.
Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.
Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.
В свою чергу, згідно з п.4 ст.1 вказаного Закону, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.
Тобто, грошові кошти, відповідно до укладеного договору, внесені на рахунок позивача.
29.04.2016 року, 06.05.2016 року, 17.05.2016 року було внесено на поточний рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" в банку суму грошових коштів у загальному розмірі 176881,32 грн., із призначенням платежу "Перерахування залучених коштів згідно Договору № 980-027-000231693 від 29.04.2016р", що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписки по особовим рахункам з 29.04.2016 року по 31.10.2016 року, яка сформована 10.03.2017 року, та витягом від 09.03.2017 року.
Отже, в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", позивач є вкладником банку - ПАТ "Банк Михайлівський".
01.08.2016 року ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнко Ю.П. направлено заяву, в якій позивач просив:
- надати інформацію - чи включені Уповноваженою і особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб дані позивача як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський" до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, складеному в порядку ч. 2 ст. 27 та п. 3ч. 1 ст. 48 Закону України № 4452-УІ від 23 лютого 2012 року "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та чи передані такі дані до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для включення їх до Загального реєстру вкладників ПАТ "Банк Михайлівський"?;
- надати інформаційну довідку про стан поточного рахунку № НОМЕР_2, відкритого згідно Договору № 980-027-0С0003757 від 29.04.2016р. і всіх інших рахунків, відкритих на ім'я позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" та виписку по рахунку № НОМЕР_2 та всім іншим рахункам за весь період часу.
Також, на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Ірклієнко Ю.П. адвокатом Весніном С.О. був направлений адвокатський запит, в якому адвокат позивача просив надати наступну інформацію:
- чи включені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб данні вкладника ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, складений в порядку ч. 2 ст. 27 та п, 3 ч. 1 ст. 48 Закону України № 4452-У1 від 23 лютого 2012 року "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі за текстом - Закон № 4452-У1)?
- чи включені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб данні вкладника ОСОБА_1 - до Переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом, складений в порядку ч. 6 ст, 27 Закону № 4452-УІ?
- чи визнавався Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб договір банківського вкладу/рахунку ОСОБА_1 нікчемним, якщо так, прошу надати витяг з відповідного наказу та проінформувати правове обгрунтування такого рішення із посиланням на ст. 38 Закону № 4452-УІ?
- чи повідомлялися Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вкладник ОСОБА_1 про нікчемність договору банківського вкладу/рахунку, відповідно до положень абз. першого ч.4 ст.38 Закону?
- до якої черги задоволення вимог кредиторів згідно до вимог ст.49, ст.52 Закону № 4452-УІ Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб віднесені вимоги та в якому розмірі?
Проте, на письмові звернення позивача та його адвоката відповідач не відреагував, відповіді про причини відсутності даних позивача як вкладника Банку не надав. Будь-якого повідомлення про визнання договору банківського вкладу нікчемним позивач не отримував.
Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Як встановлено під час розгляду справи, на підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку". Розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року по 22 червня 2016 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнка Юрія Петровича, надалі за відповідним рішенням Фонду повноваження ліквідатора перейшли до Волкова О.Ю.
Судом встановлено, що укладення договору банківського рахунку та внесення коштів на рахунок позивача, а також повернення грошових коштів з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача № НОМЕР_2 (загальна сума перерахування 176881,32 грн.), відбулось до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".
Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1213 від 12 липня 2016 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.
14 липня 2016 року на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення наступного змісту: "У зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 12 липня 2016 р. № 1213, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" та делегування повноважень ліквідатора банку", Фонд з 15 липня 2016 року розпочинає виплати коштів вкладникам зазначеного банку.
Для отримання коштів вкладники ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" з 15 липня 2016 р. до 26 серпня 2016 р. включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: ПАТ "АЛЬФА БАНК"; ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО"; ПАТ "КРЕДОБАНК"; ПАТ "ПУМБ"; ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК"; АТ "ТАСКОМБАНК"… Виплати відшкодувань вкладникам здійснюватимуться в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше 200 тисяч гривень".
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Згідно з положеннями частини 1 статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.
Згідно зі статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
Положеннями статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами. Згідно вказаного порядку, уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України".
Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Наведеним нормам кореспондують приписи пункту 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (далі - Положення №14), згідно з якими уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.
Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.
Як передбачено у пунктах 2, 3 розділу ІІІ Положення №14, Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.
Загальний реєстр складається на паперових носіях та в електронному вигляді. Загальний реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду.
Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.
Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.
Разом із тим, судом встановлено, що позивача не включено до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, з підстав віднесення правочину щодо переказу коштів на рахунок позивача до нікчемних відповідно до ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Надаючи правову оцінку наведеним обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
За змістом частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Відповідно до ч.4 статті 38 Закону України "Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб" Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.
Отже, уповноважена особа Фонду наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.
Разом з тим, за змістом наведених норм, дане право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у даному випадку, нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.
Згідно п. 1.18. Розділу 3 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням №2 від 05.07.2012 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд безпосередньо (або уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію у разі делегування їй повноважень) зобов'язаний (зобов'язана), зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.
Дані норми кореспондуються з п. 2 Розділу І Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затверджений рішенням Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 № 826.
Також, згідно ст.38 Закону №4452-VI порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.
Так, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних №826 від 26.05.2016 затверджений Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, який набрав чинності з 13.07.2016.
Відповідно до п. 5 розділу II Порядку №826, перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.
Таким чином, Порядком визначено, що перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності здійснюється у період здійснення тимчасової адміністрації банку, в той же час, така перевірка може бути продовжена, але не більше, ніж на шість місяців.
Відповідно до абз. 1 ч.4 ст.38 Закону № 4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
У спірному випадку, як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання вимог ст. 38 Закону № 4452-VI, керуючись наведеним вище Положенням №2, під час здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський" Уповноваженою особою згідно Наказу № 27/2 від 24.05.2016 створено комісію по перевірці правочинів (договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.
З урахуванням висновків комісії Уповноваженою особою наказом від 01.06.2016 року № 42/2 затверджені результати проведеної перевірки правочинів, що є нікчемними, викладені в акті №2, за якими встановлена нікчемність правочинів (транзакцій) з перерахування ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" коштів на рахунок позивача коштів в сумі 176881,32 грн.
В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, нікчемність, за висновком відповідача, полягає у тому, що фактичне повернення коштів позивачу відбувалось за рахунок ПАТ "Банк Михайлівський", так як ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" не мало в розпорядженні достатньо коштів.
Вказані дії відбувались з метою отримати кошти не від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" і не за рахунок банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримати кошти від Фонду, тобто за рахунок державних коштів.
При цьому відповідач зазначає, що означені вище договори відступлення права вимоги № 1805 від 18.05.2016 та № 1 від 19.05.2016 є нікчемними в силу положень п.п.2, 7-9 ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI.
Проте, відповідачем не надано суду доказів наявності обставин, зазначених як підстава для визнання нікчемним правочину у п.7-9 ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI, тобто того, що банк уклав саме з позивачем правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; правочин (у тому числі договір) з позивачем як пов'язаною особою банку і такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснив операції, укладення (переоформлення) договорів з позивачем, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Крім того, з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За приписами ч.ч.2, 3 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Положеннями ст.228 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Таким чином, на законодавчому рівні встановлено право відповідача на визнання правочинів неплатоспроможного банку такими, що порушують публічний порядок, у випадках, визначених ст.38 Закону № 4452-VI.
Разом з тим, відповідачем не наведено, судом не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемним укладеного позивачем договору банківського вкладу. Відповідачами також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений вище правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.
Крім того, в силу положень ч.3 ст.228 ЦК України питання недійсності правочину в разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави та суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.
Як вбачається з матеріалів справи, судове рішення про визнання недійсним укладеного позивачем договору банківського вкладу, так і судове рішення за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження відсутні.
Окрім цього, про те, що договір банківського вкладу/рахунку та переказ коштів (транзакція), здійснений 19.05.2016 ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" на рахунок позивача, є нікчемними в силу ст.ст.215, 216 ЦК України, п.п.7-9 ч.3 ст.38 Закону № 4452-VI, позивач не був повідомлений Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський".
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач не довів в установленому порядку факт нікчемності як договору банківського рахунку від 29.04.2016 року №980-027-000003757, так і проведеної 19.05.2016 року транзакції (перерахування та зарахування) коштів на поточний рахунок позивача НОМЕР_1, і, відповідно, правомірність застосування наслідків такої нікчемності.
Також, доказів включення позивача до переліку вкладників на повну суму відшкодування, відповідач суду не надав.
Таким чином, уповноваженою особою Фонду не доведена наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Бездіяльність суб'єкта владних повноважень це завжди пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Як зазначалося вище, уповноваженою особою затверджені результати проведеної перевірки правочинів, що є нікчемними, викладені в акті №2, за якими встановлена нікчемність правочинів (транзакцій) з перерахування ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий Центр" коштів на рахунок позивача коштів в сумі 176881,32 грн., що виключає обставин бездіяльності контролюючого органу.
На підставі зазначеного вище, суд відмовляє у задоволенні вимог відносно визнання протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу №980-027-000003757 від 29.04.2016 року.
Водночас, ч.2 ст.11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до ч.2 ст.162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
На підставі вище викладених обставин справи, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання нікчемним правочину зарахування 19.05.2016 року грошових коштів в загальній сумі 176881,32 з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-027-000231693 від 29.04.2016" та «Оплата процентів по договору №980-027-000231693 від 29.04.2016".
Разом з тим, задоволенню підлягають позовні вимоги про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича включити позивача до переліку вкладників у ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних до Загального реєстру вкладників ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду, з метою поновлення порушеного права позивача на відшкодування грошових коштів за вкладом в ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок коштів Фонду та з урахуванням процедури, визначеної законодавством України.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.11, 128, 163-167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" про визнання нікчемним правочину зарахування 19.05.2016 року грошових коштів в загальній сумі 176881,32 з рахунку ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-027-000231693 від 29.04.2016" та «Оплата процентів по договору №980-027-000231693 від 29.04.2016".
Зобов'язати Уповноважену особу Фонду Гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича включити позивача до переліку вкладників у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних до Загального реєстру вкладників ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко