Справа № 825/1047/17
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2017 року Чернігів Справа № 825/1047/17

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Скалозуб Ю.О., за участі секретаря Терехової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу

за позовом ОСОБА_1

до Апеляційного суду Чернігівської області

треті особи 1. Державна судова адміністрація України

2. Державна казначейська служба України

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Апеляційного суду Чернігівської області щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди згідно ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VІ з урахуванням ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII за період з 01 січня по 09 червня 2017 року та виплат при звільненні у відставку (невикористаної відпустки, матеріальної допомоги та вихідної допомоги), виходячи з посадового окладу, розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- зобовязати Апеляційний суд Чернігівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівську винагороду згідно ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VІ за період з 01 січня по 09 червня 2017 року та виплат при звільненні у відставку (невикористаної відпустки, матеріальної допомоги та вихідної допомоги), виходячи з посадового окладу, розрахованому з мінімальної заробітної плати, визначеної ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», за виключенням вже виплачених платежів.

На обґрунтування зазначених позовних вимог послався на те, що він призначений на посаду судді Апеляційного суду Чернігівської області до набрання чинності ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII та не проходив кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді, а тому вважає, що його посадовий оклад належить обраховувати з огляду на розмір, визначений ч.3 ст.133 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ та має становити 10 мінімальних заробітних плат.

Позивач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Представники третіх осіб у судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, з 26 вересня 2000 року по 9 червня 2017 року працював на посаді судді в Апеляційному суді Чернігівської області, а згідно рішення Вищої ради правосуддя від 30 травня 2017 року був звільнений з посади за заявою про відставку (а.с 12 -19).

За період з 01 січня по 09 червня 2017 року позивачу було нараховано та виплачено суддівську винагороду, а при виході у відставку невикористану відпустку, матеріальну допомогу та вихідну допомогу у звязку з відставкою виходячи з посадового окладу, розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ з урахуванням ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (а.с. 21, 22-23).

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Дослідивши фактичні підстави виникнення спірних правовідносин, суд зазначає, що згідно з ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом, зокрема, судді апеляційного суду - 1,1.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 02.06.2016 № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону № 1402 встановлено базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з тим, абзацом 1 статті 22 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Пунктом 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання визначається відповідно до розміру, визначеного ч. 3 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ було внесено зміни до ряду законів, зокрема, і Закону України "«Про судоустрій і статус суддів», з якого випливає, що базові розміри посадового кладу суддів розраховуються з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VІІІ, установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до Законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Поряд з цим, суд наголошує, що до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ, відповідно до якого ОСОБА_1 нараховувалась винагорода, відповідні зміни не вносилися.

Судом встановлено, що на момент набрання чинності Законом від 06.12.2016 № 1774-VIII втратив чинність Закон України Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року, згідно якого позивачу нараховувалась заробітна плата, який діяв до 30 вересня 2016 року.

Однак, з 1 січня 2017 року заробітна плата позивачу нараховувалась, виходячи з посадового окладу, розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, що суперечить Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року.

Частиною 2 статті 130 Конституції України визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

З цього слідує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» не може регулюватися розмір суддівської винагороди.

Тобто, ніяким іншим законодавчим актом, окрім Закону України Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VІ, не може встановлюватись розмір винагороди судді.

Суд наголошує, що ОСОБА_1 призначений на посаду судді Апеляційного суду Чернігівської області до набрання чинності Законом № 1402-VIII та не проходив кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді, а тому його посадовий оклад належить обраховувати з огляду на розмір, визначений ч.3 ст.133 Закону № 2453-VІ та має становити 10 мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VIII установлено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3200 гривень.

У рішенні від 08.04.2016 р. №4-рп/2016 у справі №1-8/2016 Конституційний Суд України вкотре зазначив, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невідємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, повязані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя.

Гарантії незалежності суддів встановлено у статтях 48, 52 розділу III, статті 117 розділу VII, розділах IX, X Закону № 2453-VІ в редакції Закону №192, зі змісту яких вбачається, що однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

У Рішенні від 03.06.2013 №3-рп/2013 у справі №1-2/2013 Конституційний Суд України зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України.

Пунктом 6.1 Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» (Лісабон, 10.07.1998 р.) визначено, що рівень винагороди, яка виплачується суддям за виконання їх професійних обовязків, повинен бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їх рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість.

З таких підстав, суд визнає, що дії Апеляційного суду Чернігівської області щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди згідно ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VІ з урахуванням ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII за період з 01 січня по 09 червня 2017 року та виплат при звільненні у відставку (невикористаної відпустки, матеріальної допомоги та вихідної допомоги), виходячи з посадового окладу, розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року є протиправними.

І тому, з метою захисту порушених прав позивача, суд визнає за необхідне зобовязати Апеляційний суд Чернігівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівську винагороду згідно ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VІ за період з 01 січня по 09 червня 2017 року та виплат при звільненні у відставку (невикористаної відпустки, матеріальної допомоги та вихідної допомоги), виходячи з посадового окладу, розрахованому з мінімальної заробітної плати, визначеної ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», за виключенням вже виплачених платежів.

Приписами ч.3 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановивши, на підставі досліджених доказів та їх правової оцінки, враховуючи ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 11, ст.ст. 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд визнав, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 41, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС України, Чернігівський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Апеляційного суду Чернігівської області щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди згідно ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VІ з урахуванням ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII за період з 01 січня по 09 червня 2017 року та виплат при звільненні у відставку (невикористаної відпустки, матеріальної допомоги та вихідної допомоги), виходячи з посадового окладу, розрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Зобовязати Апеляційний суд Чернігівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суддівську винагороду згідно ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VІ за період з 01 січня по 09 червня 2017 року та виплат при звільненні у відставку (невикористаної відпустки, матеріальної допомоги та вихідної допомоги), виходячи з посадового окладу, розрахованому з мінімальної заробітної плати, визначеної ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», за виключенням вже виплачених платежів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Апеляційного суду Чернігівської області.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Ю.О.Скалозуб