Справа № 802/668/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 липня 2017 р. Справа № 802/668/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представника позивача: Томенка Р.В.,

представника відповідача: Кононова В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арта-Груп" до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Арта-Груп" (далі - ТОВ "Арта-Груп", позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами планової виїзної перевірки ТОВ "Арта-Груп" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 06.10.2014р. по 30.09.2016р., ГУ ДФС у Вінницькій області складено акт від 21.03.2017р. № 123/1401/39425449, в якому зафіксовано порушення, а саме:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ "Арта-Груп" занижено податок на прибуток підприємства в період, що перевірявся, всього в сумі 310200,00 грн.;

- п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ "Арта-Груп" занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, всього в сумі 344666,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки, ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення від 10.04.2017 року: № , яким збільшено ТОВ "Арта-Груп" суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємства за основним платежем на суму 310200,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 55836,00 грн.; № , яким збільшено ТОВ "Арта-Груп" суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 344666,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 62040,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки та, відповідно, і з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та просить скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, та пояснення, надані у судових засіданнях, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях, в яких зазначено, що ГУ ДФС у Вінницькій області, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення, діяла згідно із нормами чинного законодавства на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, в період з 21.02.2017р. по 14.03.2017р. службовими особами ГУ ДФС у Вінницькій області проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Арта-Груп" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 06.10.2014р. по 30.09.2016р., валютного та іншого законодавства за період з 06.10.2014р. по 30.09.2016р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 06.10.2014р. по 30.09.2016р., військового зборку за період з 06.10.2014р. по 30.09.2016р.

За результатами перевірки складено акт від 21.03.2017р. № 123/1401/39425449 (далі - акт перевірки).

Згідно висновків акту перевірки, перевіркою встановлено порушення ТОВ "Арта-Груп":

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ "Арта-Груп" занижено податок на прибуток підприємства в період, що перевірявся, всього в сумі 310200,00 грн., а саме: за 3 квартал 2016 року в сумі 310200,00 грн.;

- п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ "Арта-Груп" занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, всього в сумі 344666,00 грн., а саме: за липень 2016 року в сумі 344666,00 грн.

10 квітня 2017 року, на підставі висновків акту перевірки, ГУ ДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ , яким збільшено ТОВ "Арта-Груп" суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємства за основним платежем на суму 310200,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 55836,00 грн.;

№ , яким збільшено ТОВ "Арта-Груп" суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем на суму 344666,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 62040,00 грн.

Позивач не погоджується з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, а тому звернувся до суду з вимогою визнати їх протиправними та скасувати.

Визначаючись щодо заявленого позову суд виходив з наступного.

Так, зі змісту акту перевірки слідує, що в ході проведення перевірки встановлено завищення ТОВ "Арта-Груп" витрат по рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва за 1 півріччя 2016 року на загальну суму 1723333,00 грн. за рахунок безпідставного віднесення до складу вартості пшениці врожаю 2016 року, придбаної у ТОВ "Українська зернова група".

Відповідно до наданих до перевірки документів встановлено, що ТОВ "Арта-Груп" в липні 2016 року заключило договір поставки на товар українського походження (пшениця), врожаю 2016 року з ТОВ "Українська зернова група" за № 52 від 28.07.2016 року в кількості 550,000 тонн.

На виконання умов даного Договору було отримано видаткову накладну № Ил-0000111 від 28.07.2017р. на пшеницю, кількість 550,000 тонн на загальну суму 2067997,80 грн. в т.ч. ПДВ 344666,30 грн. та податкову накладну № 111 від 28.07.2016 року на пшеницю, кількість 550,000 тонн на загальну суму 2067997,80 грн. в т.ч. ПДВ 344666,30 грн.

ТОВ "Арта-Груп" розрахувалось за Товар з ТОВ "Українська зернова група" шляхом перерахунку грошових коштів в сумі 2067997,80 грн., згідно наданих до перевірки платіжних доручень № 513 від 29.07.2016р. на загальну суму 980000,00 грн., в т.ч. ПДВ 163333,33 грн., та № 514 від 29.07.2016 року на загальну суму 1087997,80 грн., в т.ч. ПДВ 181332,97 грн.

Разом з тим, до перевірки було надано ТТН, в яких зазначено в якості замовника - ТОВ "Арта-Груп", в якості вантажовідправника - ТОВ "Українська зернова група", в якості вантажоодержувача - ТОВ "Арта-Груп", пункт завантаження - с. Кам`яногірка, Вінницька область, пункт розвантаження - м. Вінниця.

В той же час, в акті перевірки зазначено, що перевіркою не можливо встановити фактичний рух ТМЦ (пшениці) у товарно-супровідних документах (ТТН), повної адреси пунктів навантаження та розвантаження майна, вантажовідправника, вантажоодержувача, індивідуальних реквізитів авто перевізника (печатка, штамп, підписи відповідальних осіб), що дають можливість ідентифікувати його, дозвільні документи водія на право керування транспортним засобом (посвідчення водія), що не дає можливість встановити місцезнаходження зерноскладів, з яких здійснювалось відвантаження зерна, перевірити реальність здійснення операцій, а також неможливості встановити фактичний пункт розвантаження зерна.

Також, як зазначено в акті перевірки, до перевірки не було надано документів, які б підтверджували якість придбаної продукції (пшениці врожаю 2016 року) ТОВ "Арта-Груп" від ТОВ "Українська зернова група", в т.ч.: сертифікати відповідності якості товару (пшениці врожаю 2016 року) до вимог ДСТУ, не надано аналізної картки акредитованої лабораторії зернового складу, складської квитанції на Товар, що не дає можливості підтвердити факт поставки даного виду товару, а саме: пшениці врожаю 2016 року в кількості 550,000 тонн.

Разом з тим, до перевірки ТОВ "Арта-Груп" не було надано первинних документів щодо якості придбаного товару (пшениці врожаю 2016 року) ТОВ "Українська зернова група".

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з не наданням посадовими особами ТОВ "Арта-Груп" під час проведення перевірки будь-яких первинних документів щодо підтвердження фактичного транспортування придбаної продукції від ТОВ "Українська зернова група" до ТОВ "Арта-Груп"; документів, які б підтверджували сорт, якість, відповідність та походження придбаної продукції (пшениці врожаю 2016 року); документів щодо підтвердження фактичного приймання та супроводження працівниками ТОВ "Арта-Груп" придбаного товару у ТОВ "Українська зернова група", перевіркою фактично не встановлено та не підтверджено походження, якість та сорт придбаного товару (пшениці врожаю 2016 року) ТОВ "Арта-Груп" у ТОВ "Українська зернова група", а також фактичне переміщення (транспортування) від Постачальника (ТОВ "Українська зернова група") до Покупця (ТОВ "Арта-Груп").

Крім того, при проведенні аналізу наявної в органах ДФС інформації, аналізом діяльності ТОВ "Українська зернова група" встановлено, що основними постачальниками товару (пшениці врожаю 2016 року) за липень 2016 року були ФГ "Лідер", яке значиться на обліку в Мар`янській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області та ТОВ "Оптсільгосппостач", яке значиться на обліку в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС у Одеській області.

Разом з тим, згідно отриманої податкової інформації, яка надійшла від ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС у Одеській області щодо підприємства ТОВ "Українська зернова група" встановлено, що останнє перебуває на обліку в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС у Одеській області. Стан платника - 0 - платник податків за основним місцем обліку. Основний вид діяльності: 42.61 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. Статутний фонд підприємства становить 440000 грн. Єдиним засновником та одночасним керівником товариства є ОСОБА_3. Протягом червня, липня 2016 року працювало у штаті - 1 особа, працювало за цивільно-правовими договорами - 0 осіб.

Враховуючи територіальне місцезнаходження підприємств постачальників, факт, що у підприємства ТОВ "Українська зернова група" відсутні власні або орендовані транспортні засоби, відсутності підтвердження факту організації автоперевезення, не підтверджується можливість виконання оформлених операції з продажу підприємством ТОВ "Українська зернова група" на адресу ТОВ "Арта-Груп" за липень 2016 року на суму ПДВ 344,7 тис. грн.

А тому, наявність у ТОВ "Арта-Груп" видаткових накладних, податкових накладних, отриманих від ТОВ "Українська зернова група", за умови встановлення факту не здійснення господарських операцій, є обов`язковою, але не виключною підставою для віднесення зазначених у накладних сум до витрат та податкового кредиту.

Однак, суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті;

інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, згідно із п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В той же час, п. 198.3 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Проаналізувавши дані норми стає зрозумілим, що для включення сум до складу валових витрат є необхідність підтвердження таких відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку; для включення сум до податкового кредиту такі суми мають бути підтверджені податковими накладними чи підтверджені митними деклараціями та іншими документами.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

За таких підстав, в межах предмета доказування по даній справі належить встановити реальність отримання товару ТОВ "Арта-Груп" від ТОВ "Українська зернова група".

Так, як встановлено під час судового розгляду, 28 липня 2017 року між ТОВ "Арта-Груп" (Покупець) та ТОВ "Українська зернова група" (Постачальник) укладено Договір поставки № 52 (а.с. 62-63).

Відповідно до п. 1.1 даного договору, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити Товар українського походження, врожаю 2016 року (пшениця), в кількості 550 тонн, загальна вартість товару 2068000,00 грн. у т.ч. ПДВ в сумі 344666,67 грн.

Згідно із п. 2.1 даного договору, строк поставки товару до 12 серпня 2016 року. Товар може передаватись Покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений у цьому Договорі, має бути поставлений у термін, встановлений п. 2.1 Договору.

Датою поставки Товару вважається дата оформлення зерновим складом у місці постачання товарно-транспортної накладної (п. 2.2 Договору).

Умови поставки: FCA навантажено у автомобіль у відповідності із правилами «Інкотермс-2010». Видатки по відвантаженню у автомобіль(лі), які подані під завантаження Покупцем несе Постачальник (п. 2.3 Договору).

Відповідно до видаткової накладної № Ил-0000111 від 28.07.2017р. (а.с. 64), на виконання умов договору поставки № 52 від 28.07.2016р., ТОВ "Українська зернова група" передано, а ТОВ "Арта-Груп" прийнято Товар (пшеницю) в загальній кількості 550,00 тонн на суму 2067997,80 грн. у т.ч. ПДВ в сумі 344666,30 грн.

В той же час, як самостійно зазначають перевіряючі у акті перевірки (а.с. 17), на виконання умов Договору поставки № 52 від 28.07.2016р. ТОВ "Арта-Груп" отримало від ТОВ "Українська зернова група" податкову накладну № 111 від 28.07.2016 року на суму 2067997,80 грн. у т.ч. ПДВ в сумі 344666,30 грн.

Факт оплати Товару (пшениці), на підставі договору поставки № 52 від 28.07.2016р., підтверджується наявною в матеріалах справи випискою банку по рахунку позивача (а.с. 66), з якої слідує, що ТОВ "Арта-Груп" здійснило на користь ТОВ "Українська зернова група" оплату за пшеницю в загальній сумі 2067997,80 грн. у т.ч. ПДВ - 344666,30 грн .

Крім того, як самостійно зазначено перевіряючими в акті перевірки (а.с. 17), ТОВ "Арта-Груп" розрахувалось за Товар з ТОВ "Українська зернова група" шляхом перерахунку грошових коштів в сумі 2067997,80 грн., згідно наданих до перевірки платіжних доручень № 513 від 29.07.2016р. на загальну суму 980000,00 грн., в т.ч. ПДВ 163333,33 грн., та № 514 від 29.07.2016 року на загальну суму 1087997,80 грн., в т.ч. ПДВ 181332,97 грн.

Факт поставки вказаного Товару (пшениці) від ТОВ "Українська зернова група" до ТОВ "Арта-Груп" підтверджується товарно-транспортними накладними від 29.07.2016р. (а.с. 67, 68, 69, 70, 71, 72), від 30.07.2016р. (а.с. 73, 74, 75, 76), від 31.07.2016р. (а.с. 77, 78, 79, 80), від 01.08.2016р. (а.с. 81, 82, 83, 84), від 02.08.2016р. (а.с. 85, 86), зі змісту яких слідує, що ПП "АЛВ-Транс", ТОВ "Поділляавтотранспорт" та ФГ "ОЛОЛ", на замовлення ТОВ "Арта-Груп", здійснювали перевезення пшениці із пункту навантаження - с. Кам`яногірка, Вінницька область, до пункту розвантаження - м. Вінниця.

При цьому, в даних товарно-транспортних накладних зазначено в якості вантажовідправника - ТОВ "Українська зернова група", а в якості вантажоодержувача - ТОВ "Арта-Груп".

В той же час, згідно платіжних доручень, копії яких містяться в матеріалах справи, після виконання заявок позивача по перевезенню товару (пшениці), останнім на рахунки ПП "АЛВ-Транс", ТОВ "Поділляавтотранспорт", ФГ "ОЛОЛ" були перераховані грошові кошти, як оплату за надані транспортні послуги.

Що стосується посилань відповідача на пояснення водія ОСОБА_4 (а.с. 219), в яких він зазначає, що не мав жодних відносин із ТОВ "Арта-Груп", то в даному випадку варто зазначити таке.

Так, з пояснень ОСОБА_4 слідує, що в липні 2016 року він здійснював перевезення пшениці із пункту навантаження - с. Кам`яногірка, Вінницька область, до пункту розвантаження - м. Вінниця. При цьому, розрахунок за перевезення здійснювало ПП "АЛВ-Транс".

А тому, в даному випадку, водій ОСОБА_4 не міг мати жодних правовідносин із ТОВ "Арта-Груп", оскільки він здійснював перевезення пшениці від імені ПП "АЛВ-Транс" на замовлення ТОВ "Арта-Груп". Тобто, перебував в правових відносинах з ПП "АЛВ-Транс", яке, в свою чергу, здійснювало перевезення товару на замовлення ТОВ "Арта-Груп".

Таким чином, у даному випадку підстав, за наявності яких була б відсутня можливість віднесення позивачем сум до податкового кредиту та валових витрат, представником відповідача не наведено.

Крім того, варто зазначити, що представником позивача в підтвердження подальшої реалізації ТОВ "Арта-Груп" Товару (пшениці врожаю 2016 року), придбаної у ТОВ "Українська зернова група", надано суду Договір поставки № 3 від 12.01.2016 року, укладений між ТОВ "Вінницький комбінат хлібопродуктів № 2" (Покупець) та ТОВ "Арта-Груп" (Постачальник), Договір поставки № 4511 від 08.04.2016 року, укладений між ТОВ "Зерносвіт" (Покупець) та ТОВ "Арта-Груп" (Постачальник), виписані на виконання умов договорів видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, а також виписку по рахункам, в підтвердження оплати реалізованої продукції, а саме, пшениці врожаю 2016 року.

Факт реалізації придбаної у ТОВ "Українська зернова група" продукції свідчить про її використання у господарській діяльності ТОВ "Арта-Груп" з метою отримання прибутку.

Що стосується висновків податкового органу з приводу неналежного оформлення товарно-транспортних накладних, то в даному випадку необхідно зазначити, що до матеріалів справи надані копії усіх тих ТТН, які були предметом перевірки та перелік яких міститься у акті перевірки. У даних ТТН заповнені всіх необхідні реквізити, в т.ч. вантажовідправник, вантажоодержувач, пункт завантаження та пункт розвантаження.

Крім того, суд зазначає, що наявність товарно-транспортних накладних передбачено наказом Міністерства транспорту України "Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля" та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні і регулюють питання перевезення, а не питання податкового обліку та звітності.

Так, товарно-транспортна накладна є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України та не є єдиним та безумовним документом, що підтверджує факт придбання або продажу товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, навіть відсутність такої накладної у позивача само по собі не може слугувати підставою для визнання господарських операцій недійсними.

Що стосується відсутності документу, що засвідчує якість товару, то, в даному випадку, слід зазначити, що вказаний факт не є підставою для формування висновку про безтоварність господарських операцій.

Також суд звертає увагу на те, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 27.06.2013 р. у справі № К/9991/30198/12.

З приводу висновків відповідача про відсутність у ТОВ "Українська зернова група" трудових та матеріальних ресурсів, а також не підтвердження отримання товару (пшениці) по ланцюгу постачальників (ФГ "Лідер", ТОВ "Оптсільгосппостач"), і, як наслідок, здійснення господарських операцій останнім із позивачем з метою штучного завищення валових витрат та формування податкового кредиту, та відсутності їх реального характеру, варто зазначити наступне.

У даному випадку слід наголосити на недопустимості такого підходу податкового органу до оцінки правомірності формування позивачем податкового кредиту, позаяк підприємство не може автоматично бути правопорушником на тій підставі, що порушення податкового законодавства могли допустили його контрагенти, тим більше, якщо зі своєї сторони воно діяло у відповідності із вимогами закону. Таким чином інформація податкового органу, щодо недобросовісності ТОВ "Українська зернова група" не може бути розцінена як недобросовісність власне самого позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що представником відповідача під час судового розгляду справи надано виписку по податковим накладним, оформленим на ТОВ "Українська зернова група", з якої слідує, що у липні 2016 року ТОВ "Українська зернова група" придбавало пшеницю не лише у ФГ "Лідер", ТОВ "Оптсільгосппостач", а й у інших контрагентів.

Однак, при проведені перевірки, вказаний факт чомусь не був взятий перевіряючими до уваги.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів обґрунтованість висновків акту перевірки, суд дійшов висновку, що правочини, укладені позивачем з ТОВ "Українська зернова група" відповідає нормам чинного законодавства України, фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення дослідженої судом господарської діяльності позивача із вказаним підприємством, що підтверджуються первинними бухгалтерськими документами та податковими накладними, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

Судом на підставі оцінки наявних у справі матеріалів та доказів у їх сукупності встановлено, що факт надання послуг позивачеві з боку ТОВ "Українська зернова група" документально підтверджується. Твердження податкового органу про відсутність факту надання послуг у судовому засіданні не були доведені, а надані позивачем докази є переконливими і достатніми для беззаперечного висновку суду щодо реальності господарської операції.

Це означає, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість, є безпідставними.

З урахуванням викладеного, судом не вбачається порушення позивачем норм Податкового кодексу України, оскільки вчинення господарських операцій із контрагентом підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових, податкових та товарно-транспортних накладних, які не суперечать нормам Законів.

Дії платника податку свідчать про його добросовісність, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

З урахуванням усіх вище встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно включено до складу валових витрат суму витрат на придбання товару, а також останнім правомірно сформовано податковий кредит по податку на додану вартість, а тому податкові повідомлення - рішення від 10.04.2017 року №002581401 та №002591401 є протиправними та підлягають скасуванню.

При ухваленні рішення в даній адміністративній справі суд також керувався наступним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи, встановлених судом, вбачається, що відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваних рішень, відтак позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, суд виходив із того, що відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, в той час, як відповідач не довів правомірності прийнятих ним рішень, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області від 10.04.2017 року №002581401 та від 10.04.2017 року №002591401.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович