Справа № 465/2753/16-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.04.2017 р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

при секретарі Снігур А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Управління Патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про адміністративне правопорушення , -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ПС3 №104648 від 06.05.2016 року, посилаючись на те, що відповідно до постанови від 06.05.2016 року на нього накладено адміністративне стягнення за те, що 06.05.2016 року будучи посадово-відповідальною собою, порушив правила, норми і стандарти ДСТУ 3587-97, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі Франківського району у м. Львові, чим порушив ч.1 ст. 140 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що таке рішення відповідача є протиправним, а дій незаконними та притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, оскільки його вини у вчиненні адміністративного правопорушення немає.

Просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити, а тому суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

Представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з'явився. В письмових запереченнях проти адміністративного позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки підстав для задоволення позову не має та просить справу слухати без його участі.

Згідно ст.128 КАС України суд вважає, що справу слід слухати його відсутності на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 06.05.2016 року в.о. старшим інспектором сектору безпеки дорожнього руху УПП у м. Львові, лейтенантом поліції Іванченко І.М. було винесено постанову Серія ПС3 №104648 від 06.05.2016 року по справі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з даної постанови, суть правопорушення полягає в тому, що 06.05.2016 року ОСОБА_1 будучи посадово-відповідальною собою, порушив правила, норми і стандарти ДСТУ 3587-97, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі Франківського району у м. Львові, чим порушив ч.1 ст. 140 КУпАП.

Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення, складеної в.о. старшим інспектором сектору безпеки дорожнього руху УПП у м. Львові, лейтенантом поліції Іванченко І.М. від 06.05.2016 р. на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді 2040,00 грн. штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КпАП України.

Рішення №8 Львівської міської ради від 06.01.2012 року «Про затвердження Положення про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради та її структуру», а також Положення про відділ комунального господарства Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, не покладають обов'язків на мене на час події та складання протоколу, у відповідності до яких я мав би вжити заходи щодо, своєчасного усунення недоліків по дотриманні норм і стандартів ДСТУ 3587-97, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі Франківського району м. Львові.

Частиною 1 статті 21 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що автомобільна дорога, вулиця являє собою частину території, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ній спорудами.

Згідно з ч. 1 ст. 24 закону "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться в їх віданні.

Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, в тому числі і кримінальну, якщо дорожньо-транспортна подія сталася з їхньої вини (ч. 5 ст. 24 закону "Про дорожній рух" із змінами, внесеними згідно із Законом України від 05.07.12 № 5081-VI).

Тобто, відповідно до вимог Закону за спричинену шкоду внаслідок ДТП має нести цивільну відповідальність власник доріг, або уповноважений ним орган.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про автомобільні дороги» дороги населених пунктів, перебувають у віданні органів місцевого самоврядування та є комунальною власністю територіальної громади, яка наділена правами щодо управління таким майном.

Згідно з ч. 1 ст. 10 «Про місцеве самоврядування в Україні» органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські ради.

Відповідно до Положення про Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.01.12 № 8, районна адміністрація є лише виконавчим органом органу місцевого самоврядування - Львівської міської ради, підзвітна та підконтрольна їй.

Відповідно до п. 6.1 даного Положення, фінансове забезпечення районної адміністрації здійснюється за рахунок коштів міського бюджету.

Відповідно до рішення Львівської міської ради № 304 від 18.09.02 «Про передачу об'єктів зовнішнього благоустрою на баланс районних адміністрацій» відділи комунального господарства районних адміністрацій, які на цей час були наділені статусом юридичних осіб, прийняли на баланс вулично-шляхове господарство, штучні споруди та всі об'єкти благоустрою, які розташовані у межах червоних ліній.

Розпорядженням міського голови № 577 від 25.11.02 були затверджені акти приймання-передачі об'єктів зовнішнього благоустрою з балансів ЛКП «Львівсвітло» і ЛКП ЛШЕД районів на баланси відділів комунальних господарств районних адміністрацій, які на цей час були наділені статусом юридичних осіб.

Разом з цим, передача майна на баланс певній особі не змінює власника майна і межі його відповідальності, визначені Законом.

Натомість, розпорядженням в.о. голови Франківської районної адміністрації від 27.12.06 № 2500 на виконання ухвал Львівської міської ради з 01.01.07 було ліквідовано як юридичну особу відділ комунального господарства районної адміністрації.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 №1376 затверджено «Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» (далі - інструкція).

Керуючись пунктом 8 Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку затвердженому додатком 6 Інструкції. Однак, бланк постанови серії ПС3 №104648 від 06.05.2016р. винесеної інспектором поліції Іванченко І.М. мас значні відмінності від затвердженого Інструкцією.

Відповідно до пункту 4 розділу IV Інструкції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55 56, 59, 63 Конституції України. Однак, у постанові серія ПСЗ №104648 від 06.05.2016р. зазначено лише про ознайомлення позивача з правами передбаченими ст.268, 287-289, 307, 308 КУпАП.

Відповідно до пункту 10 розділу 1V Інструкції, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються у графі «посада найменування органу поліції, звання, прізвище, ім'я по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову та орган поліції (повністю без скорочень). Однак інспектор поліції Іванченко І.М. допустив скорочення у назві органу поліції.

У відповідності до п. 15 Інструкції копія постанови про адміністративне правопорушення вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності особисто під підпис. У постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. Однак, у постанові cepiя ПСЗ №104648 від 06.05.2016р. інспектором поліції Іванченко І.М., не зазначено дату вручення постанови.

Окрім того, пунктом 3 ч.3 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Однак, відповідачами по даній справі не долучено матеріали фото та відео фіксації, оскільки такі свідомо приховують факт відсутності вчинення адміністративного правопорушення.

Не зазначено інвентарні номери даних приладів та номери сертифікатів повірки у відповідності до ДСТУ 2708:2006, що ставить під сумнів правильність їх показів.

Крім того, наказом МВС від 01.03.2010 N 33 затверджено виключний Перелік технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС Для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. У вказаному переліку відсутні прилади вимірювання відстані.

У постанові серії ПСЗ №104648 від 06.05.2016р. вказано, що позивач здійснив порушення у Франківському районі м. Львова без вказаного сталого орієнтиру, як цього вимагає Закон.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП факт вчинення правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП факт вчинення правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються на підставі доказів, якими є будь-які фактичні дані, що підтверджують наявність відсутність вказаних обставин. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів і технічних засобів.

Відтак, процедура накладення стягнення на мене у вигляді штрафу передбачала дотримання вимог ст. 254 КУпАП, а саме обов'язкове складення протоколу заслуховування та відображення у такому документі пояснень тощо.

Саме таким чином дотримується завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме своєчасне, всебічне повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку кожної справи.

Однак протокол у справі про адміністративне правопорушення працівниками поліції у присутності позивача не складався та не знав про його існування.

Крім того у матеріалах справи не має підтвердження, що ОСОБА_1 являється посадовою особою, що спричинює недостатню інформативність у інспектора про відповідальних осіб котрих зобов'язано виконувати правила, норми стандартів, вимоги законодавства, нормативи щодо обладнання на автомобільних дорогах, вулицях з метою запобігання аварійних обставин.

Згідно з ст.1 КУпАП, завданням Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Та відсутність належної нормативно правової бази органів місцевого самоврядування щодо належного утримання вулиць міста Львова, призводить до порушення прав як посадових осіб органів місцевого самоврядування у безпідставної підозри у вчиненні адміністративного правопорушення, так і потерпілих осіб у пошуках судового захисту своїх справ.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Обов'язок поважати права людини закріплений також у ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», яка підписана Україною 09 листопада 1995 року, а відтак, підлягає виконанню державними органами України.

Визначаючи завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення законодавець зазначив, що таким є охорона прав, свобод та інтересів громадян.

Відповідно до ст. 14 КУпАП, посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язку з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Статтею 256 КУпАП передбачені вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, а саме в протоколі повинні бути зазначені відомості про особу правопорушника, його письмові пояснення, відомості про свідків правопорушення, а також норма статті, що порушена та інше.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

У даній справі, крім висновків інспектора поліції Іванченко І.М., який склав постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем правила, норми і стандарти ДСТУ 3587-97, у зв'язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 1 Постанови від «06» березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, судом враховано, що в ході судового розгляду відповідачем не надано доказів, зокрема, матеріалів фіксації порушення позивачем правила, норми і стандарти ДСТУ 3587-97 на спростування його позовних вимог щодо факту вчинення адміністративного правопорушення позивачем..

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з ст. 9 КпАП України, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1, в даному випадку, відсутнє адміністративне правопорушення (поступок), оскільки органом поліції як під час винесення оскаржуваної постанови, так і під час розгляду справи, не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б порушено ч. 1 ст. 140 КУпАП, тобто не доведено сам факт вчинення адміністративного правопорушення.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, та не наведено належних та допустимих доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина інших суб'єктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З вищевказаного, суд вважає, що оскільки відповідач доказів правомірності винесення постанови не надав, а вимоги позивача щодо скасування постанови є правомірними так як в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, а тому позов підлягає задоволенню, слід скасувати постанову Серія ПС3 №104648 від 06.05.2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.140 КУпАП.

Керуючись ст.ст.6,9,11,19,51,99,102,105-106,128,161,162,163 КАС України, ст.ст.7, 9, 258,280,287-289,293 КУпАП суд, -

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити.

Скасувати постанову Серія ПС3 №104648 від 06.05.2016 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.140 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Мартинишин М.О.