Справа № 826/1917/17
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2017 року № 826/1917/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1,

до відповідача Головного управління Національної поліції у м. Києві,

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП у м. Києві № 10 від 13.01.2017 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми» в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення - звільнення із займаної посади, поновити його на посаді оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції в м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вищевказане дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади накладено на нього безпідставно, з порушенням порядку накладення дисциплінарних стягнень в органах внутрішніх справ, дисциплінарного проступку не вчиняв, не встановлено цього й службовим розслідуванням. Також позивач звернув увагу суду на те, що на його вимогу надати можливість ознайомитися з висновком службового розслідування та матеріалами службового розслідування йому було відмовлено.

В матеріалах справи наявні письмові заперечення на адміністративний позов Головного управління Національної поліції у м. Києві, згідно яких, відповідач проти позовних вимог заперечив та просив відмовити у задоволенні адміністративного позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що всі його дії пов'язані з підготовкою та видання наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, були вчиненні з неухильним дотриманням вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-ІV.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд, ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 з 03.07.2014 р. перебуває на службі в органах внутрішніх справ України. Останнім місцем служби є посада оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у м. Києві.

На підставі наказу начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві полковником поліції Крищенком А. Є № 10 від 13.01.2017 р. «Про проведення службового розслідування» комісією проведено службове розслідування щодо порушення обліково-реєстраційної дисципліни, порушення строків виконання доручень слідчого, вимог технічного захисту інформації, стану службової підготовки, стану дисципліни та законності серед деяких працівників управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції у м. Києві.

За результатами службового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 у 2016 році не розкрив жодного кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 149, 301, 358, не має в провадженні жодної оперативно-розшукової справи та оперативних джерел на зв'язку.

В подальшому, наказом ГУНП у м. Києві № 10 від 13.01.2016 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми», згідно п. 9 за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в неналежному здійсненні оперативно-службової діяльності у сфері суспільної моралі, внаслідок порушення вимог абзацу першого частини першої статті 7 Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві від 12.07.2016 р. № 598, оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено із займаної посади.

Із змісту вищезазначеного наказу вбачається, що ОСОБА_1 неналежно виконує службові обов'язки, що виразилося у порушенні дисципліни, а саме - в невиконанні (чи неналежному виконанні) Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Зазначене свідчить про невиконання ним вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві від 12.07.2016 р. № 598.

Позивач вважає, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади накладено на нього безпідставно, з порушенням порядку накладення дисциплінарних стягнень в органах внутрішніх справ, а саме Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та прийнятих на його виконання підзаконних нормативно-правових актів, без достатніх на те правових підстав.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, зважуючи на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України від 02.07.2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580).

Частиною першою статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Як зазначено у статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» (надалі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається, зокрема, забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності, дотриманням законності і статутного порядку, належним виконанням умов контракту про проходження служби.

У статті 2 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, а отже - невиконання чи неналежне виконання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Відповідно статті 3 Дисциплінарного статуту начальник - особа начальницького складу, яка має право віддавати накази та розпорядження, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконувати.

Накази можуть даватись як і усній так і у письмовій формі.

У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Стаття 7 Дисциплінарного статуту закріплює обов'язки осіб рядового і начальницького складу, за її приписами службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

За статтею 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням.

Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Як вбачається з матеріалів справи, що на виконання доручення ГУНП у м. Києві від 16.12.2016 р. № 7016/125/01/12-2016 «Про створення робочої групи для інспектування управління боротьби зі злочинами, пов'язаною з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві», з метою вивчення ефективності оперативно-службової діяльності управління боротьби зі злочинами, пов'язаною з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві, та на виконання пункту 1.2 протоколу наради керівництва Головного управління Національної поліції у м. Києві від 14.12.2016 р. № 201, у період з 19.12.2016 р. по 22.12.2016 р. було проведено інспектування оперативно-службової діяльності управління боротьби зі злочинами, пов'язаною з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві.

За результатами проведеного інспектування оперативно-службової діяльності управління боротьби зі злочинами, пов'язаною з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві, начальником управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування полковником поліції Карагодіним О. В. було складено доповідну записку від 26.12.2016 р. за фактом порушення обліково-реєстраційної дисципліни, порушення строків виконання доручень слідчих, вимог технічного захисту інформації, стану службової підготовки, стану дисципліни та законності серед деяких працівників управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУНП у м. Києві.

Наказом ГУНП у м. Києві начальником Головного управління Національної поліції у м. Києві полковником поліції Крищенком А. Є № 1178 від 30.12.2016 р. «Про призначення та проведення службового розслідування», проведення службового розслідування доручено голові комісії начальнику інспекторського управління відділу організаційно-аналітичного забезпечення ОСОБА_6, членів комісії - заступникові начальника відділу ОСОБА_7, старшому оперуповноваженому в ОВС цього ж відділу ОСОБА_8, старшому інспекторові з окремих доручень відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення ОСОБА_9, старшому інспекторові відділу документального забезпечення ОСОБА_10, старшого інспектора інспекторського відділу організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ОСОБА_11, старшого слідчого управління ОСОБА_12, старшого інспектора інспекторського відділу організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ОСОБА_13, старшого інспектора з окремих доручень інспекторського відділу організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ОСОБА_14, старшого інспектора відділу технічного захисту інформації управління режиму та технічного захисту інформації ОСОБА_15, старшого інспектора режимно-секретного відділу управління режиму та технічного захисту інформації ОСОБА_16 та старшого інспектора інспекторського відділу організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ОСОБА_17

За результатами проведення службового розслідування комісією складено висновок від 12.01.2017 р. за фактами порушень, допущених працівниками управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУНП у м. Києві, в якому окрім іншого вказано, що позивач не має в провадженні жодної оперативно-розшукової справи, а також у 2016 році не розкрив жодного кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 149, 301, 358 КК України та не має оперативних джерел на зв'язку.

В зв'язку з чим, в межах проведеного службового розслідування члени комісії прийшли до висновку, що за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в неналежному здійсненні оперативно-службової діяльності у сфері суспільної моралі, внаслідок порушення вимог абзацу першого частини першої статті 7 Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві від 12.07.2016 р. № 598, ? оскільки службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики, оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити із займаної посади.

В подальшому, наказом ГУНП у м. Києві № 10 від 13.01.2016 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми», згідно п. 9 за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в неналежному здійсненні оперативно-службової діяльності у сфері суспільної моралі, внаслідок порушення вимог абзацу першого частини першої статті 7 Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві від 12.07.2016 р. № 598, оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено із займаної посади.

Із змісту вищезазначеного наказу вбачається, що старші оперуповноважені відділу боротьби зі злочинами у сфері моралі управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми майор поліції ОСОБА_18, капітан поліції ОСОБА_19 капітан поліції ОСОБА_20, старший лейтенант поліції ОСОБА_21 та оперуповноважені цього відділу капітан поліції ОСОБА_22, старший лейтенант поліції ОСОБА_23, лейтенант поліції ОСОБА_1 неналежно здійснюють оперативно-розшукову діяльність. Позивач у 2016 році не розкрив жодного кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 149, 301, 358 КК України, не має в провадженні жодної оперативно-розшукової справи та оперативних джерел на зв'язку. Зазначене свідчить про невиконання ними вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Положення про управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми, ГУНП у м. Києві від 12.07.2016 р. № 598.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», вбачається що, підрозділи, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, зобов'язані:

1) у межах своїх повноважень відповідно до законів, що становлять правову основу оперативно-розшукової діяльності, вживати необхідних оперативно-розшукових заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення злочинів та викриття причин і умов, які сприяють вчиненню злочинів, здійснювати профілактику правопорушень;

2) виконувати письмові доручення слідчого, вказівки прокурора та ухвали слідчого судді, суду і запити повноважних державних органів, установ та організацій про проведення оперативно-розшукових заходів;

3) виконувати у межах своєї компетенції запити правоохоронних органів інших держав або міжнародних правоохоронних організацій відповідно до законодавства України, міжнародних договорів України, а також установчих актів та правил міжнародних правоохоронних організацій, членом яких є Україна;

4) інформувати відповідні державні органи про відомі їм факти та дані, що свідчать про загрозу безпеці суспільства і держави, а також про порушення законодавства, пов'язані з службовою діяльністю посадових осіб;

5) здійснювати взаємодію між собою та іншими правоохоронними органами, в тому числі відповідними органами іноземних держав та міжнародних антитерористичних організацій, з метою швидкого і повного попередження, виявлення та припинення злочинів;

6) забезпечити із залученням інших підрозділів безпеку працівників суду і правоохоронних органів, осіб, які надають допомогу, сприяють оперативно-розшуковій діяльності, осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, членів їх сімей та близьких родичів цих осіб;

7) брати участь у здійсненні заходів щодо фізичного захисту ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромінювання, а також у проведенні спеціальної перевірки щодо допуску до особливих робіт.

У разі виявлення ознак злочину оперативний підрозділ, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, зобов'язаний невідкладно направити зібрані матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до відповідного органу досудового розслідування для початку та здійснення досудового розслідування в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

У разі, якщо ознаки злочину виявлені під час проведення оперативно-розшукових заходів, що тривають і припинення яких може негативно вплинути на результати кримінального провадження, підрозділ, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, повідомляє відповідний орган досудового розслідування та прокурора про виявлення ознак злочину, закінчує проведення оперативно розшукового заходу, після чого направляє зібрані матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, до відповідного органу досудового розслідування.

Оперативні підрозділи Державного бюро розслідувань, Національної поліції, Служби безпеки України, органів доходів і зборів, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної прикордонної служби України проводять слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні за дорученням слідчого, прокурора в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України. Письмові доручення щодо проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, надані слідчим, прокурором у межах компетенції та в установленому порядку, є обов'язковими до виконання оперативним підрозділом.

Наведене в сукупності свідчить що дії відповідача, що пов'язані з підготовкою та виданням оскарженого наказу про накладення на позивача дисциплінарного стягнення, були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття такого наказу.

У відповідності до підпункту 6.2.1. пункту 6.2. Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України 12.03.2013 р. № 230 вказано, що учасники службового розслідування за письмовим рапортом можуть ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України. Оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Судом встановлено, що позивачем не оскаржувався висновок службового розслідування про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, наказ про призначення службового розслідування, та наказ ГУНП у м. Києві від 10.02.2017 р. № 121 о/с про звільнення його з посади. Доказів того, що позивачу було відмовлено у наданні для ознайомлення висновку службового розслідування суду не надано.

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на посаді оперуповноваженого відділу боротьби із злочинами у сфері моралі управління боротьби із злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу 5 пункту 3 частини першої ст. 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Тобто чинним законодавством передбачено порядок переміщення поліцейських на посади нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як вбачається з матеріалів справи, що за наслідками службового розслідування та безпосередньо наказом ГУНП у м. Києві від 13.01.2017 р. № 10 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми» позивача звільнено із займаної посади, а вже на підставі наказу ГУНП у м. Києві від 10.02.2017 р. № 121 о/с «Щодо особового складу» позивача призначено оперуповноваженим сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Дніпровського управління поліції.

Таким чином, суд дійшов висновку, що до позивача правомірно та співмірно застосовано заходи дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, а відтак підстави для скасування наказу ГУНП № 10 від 13.01.2017 р. та поновлення на посаді відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст. ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Я.І. Добрянська