Справа № 820/2155/17
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

27 липня 2017 р. Справа № 820/2155/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Шляхова О.М.,

суддів - Бідонька А.В., Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання: Молчановій О.М.,

за участі:

представника позивача - не прибув,

представника відповідача - Асоцкая А.В.,

представника відповідача- Хорошенко Т.Б.,

представника відповідача- Рогачевська С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання позивача про участь у судовому засіданні шляхом доставки позивача до суду, шляхом проведення виїзного судового засідання, проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2, Харківської установи виконання покарань № 27, Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, про визнання неправомірними рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду, з адміністративним позовом до Харківської установи виконання покарань № 27, Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, в якому просить суд: просить суд:

1. Визнати рішення ХУВП № 27 від 29.03.2017 (протокол №13) та Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 10.05.2017 (протокол №10) неправомірними;

2.Зобов'язати перевести ОСОБА_2 для відбування покарання до Івано-Франківської області (Галицька виправна колонія № 128).

Від позивача - ОСОБА_2 до канцелярії суду 19.07.2017 року надійшло клопотання, в якому вона просить з метою забезпечення змагальності та рівності перед судом та законом надання їй права на безпосередню участь у судовому засіданні шляхом: доставки позивача до суду, або виїзного судового засідання, направлення відповідного запиту до Судової Адміністрації Харківської області щодо надання залу, або проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

У судове засідання, призначене на 27.07.2017 року, прибули представники відповідачів - Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції та Державної установи "Харківська установа виконання покарань" (№ 27)".

Представник Міністерства юстиції України, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув.

Позивач, повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, представник позивача у судове засідання не прибули. Про причини неявки суду не повідомили.

Судом поставлено на обговорення питання щодо ставлення сторін до заявленого клопотання, заявленого позивачем ОСОБА_2

Представники відповідачів проти заявленого клопотання позивача заперечували.

Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень статті 1 Кодексу адміністративного судочинства України, цей Кодекс визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено забезпечення участі в судовому засіданні особи, яка перебуває в місцях позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач засуджена до позбавлення волі за скоєні кримінальні злочини, перебуває у місці позбавлення волі - Державній установі "Харківська установа виконання покарань № 27".

На адміністративний суд не покладено обов'язку забезпечувати особисту участь в судовому засіданні осіб, що засуджені до позбавлення волі, він не здійснює кримінального судочинства та не має відповідних умов для конвоювання та утримання засуджених. Право позивача на участь в розгляді своєї справи в адміністративному суді не обмежується судом, який розглядає позов, однак право вільного пересування обмежене покаранням, яке ОСОБА_2 відбуває та яке полягає у довічному позбавленні волі.

При цьому, положеннями частини 6 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особі, яка бере участь у справі та на момент її розгляду відбуває покарання у виді позбавлення волі на певний строк, повістка та інші судові документи вручаються їй під розписку адміністрацією місця утримання особи, яка негайно надсилає розписку цієї особи до суду.

За бажанням, вищевказана особа може надіслати суду письмові пояснення поштою або забезпечити своє представництво в суді адвокатом чи довіреною особою на підставі належним чином засвідченої копії довіреності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення доставки до суду для особистої її участі у розгляді справи .

Щодо вимоги позивача здійснити розгляд справи шляхом виїзного судового засідання суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3. ст. 122 КАС України, судове засідання проводиться у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань. Окремі процесуальні дії в разі необхідності можуть вчинятися за межами приміщення суду.

Як вбачається з наданого клопотання, позивач особисто бажає надати до суду необхідні письмові докази по справі, що на її думку, забезпечить дотримання права позивача на судовий захист.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Частина 4 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що оригінали письмових доказів, що є у справі, повертаються судом після їх дослідження, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи, або після набрання законної сили судовим рішенням у справі за клопотанням осіб, які їх надали. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Між тим, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин неможливості надання нею через свого представника необхідних для розгляду справи, документів, копій матеріалів, інших додаткових доказів, тощо.

За бажанням, вищевказана особа може надіслати суду письмові пояснення поштою або забезпечити своє представництво в суді адвокатом чи довіреною особою на підставі належним чином засвідченої копії довіреності.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на необхідність надати суду оригінали документальних доказів виключно при особистій участі в судовому засіданні, оскільки позивачем усі докази, які, як на його думку, мають значення для правильного вирішення справи, можуть бути направлені до суду засобами поштового зв'язку, та відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України будуть повернуті їй після їх дослідження та виготовлення копій судом.

Враховуючи викладене та підстави заявлених клопотань позивача, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість та безпідставність, а відтак залишає їх без задоволення.

Отже, суд не вбачає необхідності у здійсненні розгляду справи № 820/2155/17 шляхом виїзного судового засідання суду, оскільки доказів на підтвердження такої необхідності ані позивачем, ані її представником - не надані.

Щодо заявлених у клопотанні вимог про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або направлення відповідного запиту до Судової Адміністрації Харківської області щодо надання залу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 122-1 КАСУ, суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, іншого учасника адміністративного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 122-1 КАС України, у клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Копія ухвали про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції негайно надсилається до суду, який зобов'язаний організувати її виконання, та особі, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. З метою своєчасного забезпечення проведення відеоконференції копія ухвали також може бути надіслана за допомогою кур'єра, факсу або електронної пошти.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно до вимог ч. 4 статті 122-1, ухвала про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції має містити: 1) найменування суду, якому доручається забезпечити проведення відеоконференції; 2) ім'я (найменування) особи, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та її процесуальний статус; 3)дату і час проведення судового засідання.

Отже, із аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що судове засідання в режимі відеоконференції можливо проводити лише між двома судами. Прведення судового засідання в режимі відеоконференції між адміністративним судом та місцем відбування покарань, в даному випадку - Харківською установою виконання покарань № 27 Кодексом адміністративного судочинства - не передбачений.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов'язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони.

Слід зазначити, що такий спосіб участі має винятковий характер, повинні існувати причини, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні.

Крім того, в клопотанні про проведення судового засідання в режимі відеоконференції позивачем не зазначаються, які саме обставини та докази вона може надати лише особисто. У клопотанні йдеться посилання на докази, які вона не може надати, оскільки в неї не має можливості зробити їх ксерокопії. Але які саме це докази та які саме копії документів вона бажає надати - позивач не зазначає.

Також, заявником не вказано осіб, які братимуть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, її процесуальний статус.

Слід відмітити, що статтею 122-1 КАС України не врегульованим залишається питання подання доказів. Якщо письмові докази у належним чином завірених копіях особа може направити до суду поштою цінним листом, то подання до суду оригіналів письмових доказів для огляду або речових доказів здійснити при розгляді справи в режимі відеоконференції не можливо.

Як вбачається за матеріалами справи, позивач має представника, який з нею має можливість спілкуватися безпосередньо та може надати усі необхідні копії документів, які на погляд позивача, вона вважає за необхідне надати.

Отже, доводи позивача щодо неможливості надати копії документів - не може бути правовою підставою для задоволення заявленого клопотання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що для вирішення спору по суті заявлених позовних вимог не вбачає необхідним здійснювати судове засідання у режимі відеоконференції, оскільки матеріали справи містять необхідні документи для вирішення спору по суті.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що в цій частині клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або шляхом направлення відповідного запиту до Судової Адміністрації Харківської області щодо надання залу - є необґрунтованим, таким що не підтверджене жодним обґрунтуванням стосовно доцільності вчинення таких дій, отже задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, та направлення відповідного запиту до Судової Адміністрації Харківської області щодо надання залу - суд також відмовляє.

Керуючись ст.ст. 122-1, 160, 165 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні шляхом доставки позивача до суду, шляхом виїзного судового засідання, шляхом направлення відповідного запиту до Судової Адміністрації Харківської області щодо надання залу або проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Харківської установи виконання покарань № 27, Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання неправомірними рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 31 липня 2017 року.

Головуючий суддя Шляхова О.М.

Судді Бідонько А.В.

Заічко О.В.