Справа № 826/3442/17
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі

25 липня 2017 року м. Київ № 826/3442/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., суддів Федорчука А.Б., Келеберди В.І., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання про закриття провадження в адміністративній справі

за позовом1. Приватного акціонерного товариства «Термолайф» 2. Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» 3. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1
до третя особа Міністерства юстиції України 1. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович 2. Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» 3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Теремок» 4. Приватне акціонерне товариство «Слобожанський коксовий завод»
провизнання протиправним та скасування наказу від 24.02.2017 р.
ВСТАНОВИВ:

До судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качура І.А. надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Термолайф» (надалі - позивач-1/ПрАТ «Термолайф»), Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» (надалі - позивач-2/ПрАТ «Харківський коксовий завод») до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач), треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович (надалі - третя особа-1/Приватний нотаріус КМНО Незнайко Є.В.), Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_1 (надалі - третя особа-2/Приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_1.), Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» (надалі - третя особа-3/ПАТ «СБЕРБАНК») про визнання протиправним та скасування наказу від 24.02.2017 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.04.2017 р. відкрито провадження у справі №826/3442/17 та призначено попереднє судове засідання.

В той же час, до судді Окружного адміністративного суду м. Києва Кузьменка В.А. надійшов адміністративний позов Приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: ТОВ «Термолайф», ТОВ «Теремок», ПрАТ «Харківський коксовий завод», ПрАТ «Слобожанський коксовий завод», ПАТ «СБЕРБАНК» про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.04.2017 р. відкрито провадження у справі №826/4516/17 та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2017 р. закінчено в даній адміністративній справі підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Водночас, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2017 р. було задоволено клопотання представника Міністерства юстиції України та передано адміністративну справу №826/4516/17 за позовом Приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов'язання вчинити дії судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качуру І.А. для вирішення питання про об'єднання з адміністративною справою №826/3442/17.

Так, в судовому засіданні 18.05.2017 р. заслухавши думку учасників процесу, протокольною ухвалою судом було об'єднано до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи №826/3442/17 та №826/4516/17, присвоєно об'єднаним справам єдиний номер - №826/3442/17.

Таким чином, у зв'язку із вищевикладеним Приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_1 було виключено зі складу третіх осіб та змінено її процесуальний статус з третьої особи на співпозивача.

В той же час, в судовому засіданні 18.05.2017 р. судом було закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу №826/3442/17 до судового розгляду.

Так, через відділ документального обігу та контролю суду до судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качура І.А. від представника ПАТ «СБЕРБАНК» надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку з неналежністю розгляду вказаної адміністративної справи в порядку адміністративного судочинства, оскільки на думку останнього спір у даній справі випливає із правовідносин щодо виконання господарських договорів, а отже має розглядатися в порядку господарського судочинства.

В судовому засіданні 24.05.2017 р. заслухавши думку учасників процесу щодо заявленого клопотання, суд дійшов висновку щодо можливості його розгляду в порядку письмового провадження.

Розглянувши подане клопотання про закриття провадження у справі та додані до нього документи, суд вважає за необхідне в його задоволенні відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.1 та ч.2 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Так, ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно абз.7 ч.1 ст.3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У випадку, якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в даній адміністративній справі зокрема є визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №670/5 від 24.02.2017 р. «Про скасування рішень державних реєстраторів».

Так, відповідно до доводів представника ПАТ «СБЕРБАНК» оскаржуваним наказом відповідача позбавлено ПрАТ «Терморок» та ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» права власності на об'єкти нерухомого майна, передані їм позивачами на підставі розподільчих балансів у процедурі виділу.

Згідно положень ст.3 та ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі - Закон №1952) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Систему органів державної реєстрації прав становлять Міністерство юстиції України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав, органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Разом з тим, суть позовних вимог зводиться до захисту права власності, тобто, до питання набуття, реалізації та припинення права власності, одним з етапів якого є реєстрація права власності на нерухоме майно.

Зазначене, на думку представника ПАТ «СБЕРБАНК», свідчить про те, що спір у справі №826/3442/17 є спором про право, яке виникає з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України.

Таким чином, позовні вимоги у даній справі спрямовані на захист права власності ПрАТ «Терморок» та ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» на об'єкти нерухомого майна, шляхом оскарження Наказу Міністерства юстиції України, а саме скасування останнім відповідних рішень державного реєстратора та вилучення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів, внесених на підставі таких рішень.

Так, відповідно до пояснень представника третьої особи-2 вимоги позовної заяви у справі №826/3442/17 стосуються права власності ПрАТ «Терморок» та ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» на об'єкти нерухомого, набуте ними на підставі розподільчих балансів у процедурі виділу.

Тобто, визнання незаконним оскаржуваного Наказу нерозривно пов'язано із встановленням факту правомірності набуття права власності ПрАТ «Терморок» та ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» на об'єкти нерухомого майна, що перебували у власності останніх до його прийняття.

Таким чином, досліджувані в межах даної справи правовідносини стосуються права приватної власності, що регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 р. №10 у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст.3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин.

Відтак, на думку представника ПАТ «СБЕРБАНК» зі змісту процитованого положення та сутності окресленого кола правовідносин, оцінка яких має значення для вирішення даної справи, випливає, що даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Однак, суд критично ставиться до вищевикладених доводів представника третьої особи-2, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» №8 від 20.05.2013 р., вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п.1 ч.1 ст.3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Так, умови та порядок здійснення державної реєстрації прав на нерухоме майно встановлені нормами Закону №1952.

Частиною ч.1 ст.2 Закону №1952 встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 8 Постанови Пленуму також визначено, що відповідно до абза.2 ч.1 ст.2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки суб'єктний склад спірних відносин свідчить про публічно-правовий характер даного спору, який виник та пов'язаний зі здійсненням відповідачем владних управлінських функцій у зв'язку з виконанням делегованих повноважень та завдань, покладених на нього законом, тому даний спір повинен розглядатись у порядку та у спосіб, передбачений КАС України.

Поряд з цим, під час вирішення такого спору суд має надати оцінку виключно діям та рішенню суб'єкта владних повноважень, не втручаючись в оцінку цивільно-правових правовідносин.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що основні доводи позивача ґрунтуються на протиправності дій відповідача, як суб'єкта, наділеного владними функціями, приймати оскаржуваний Наказ «Про скасування рішень державних реєстраторів» №670/5 від 24.02.2017 р., зокрема який було прийнято за результатами розгляду скарги ПАТ «СБЕРБАНК» №1325 від 07.02.2017 р. та вчиняти відповідні дії.

Тобто, у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії відповідача, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника ПАТ «СБЕРБАНК» про закриття провадження у справі є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями п.1 ч.1 ст.157, ст.158-163, 167, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання представника Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду по даній справі не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи. Ухвала набирає законної сили з моменту ухвалення.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді А.Б. Федорчук

В.І. Келеберда