Справа № 803/763/17
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Справа № 803/763/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Лозовського О.А.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Візерунок» до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови від 22 травня 2017 року № 148,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Візерунок» (далі ПП «Візерунок») звернулось з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22 травня 2017 року № 148 (далі постанова від 22 травня 2017 року № 148).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25 по 28 квітня 2017 року відповідачем проведено позапланову перевірку ПП «Візерунок» з питань додержання законодавства про працю та загальнообовязкового державного соціального страхування, за результатами якої складено акт від 28 квітня 2017 року № 04-0090/253. Перевіркою встановлено порушення частини першої статті 116 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) в день звільнення працівника підприємства ОСОБА_3 09 вересня 2016 року з останньою не проведеного повного розрахунку, а саме: не виплачено компенсацію за невикористану відпустку в сумі 492 грн 96 коп.; частини другої статті 47 КЗпП України у день звільнення працівника підприємства ОСОБА_3 останній не видано копію наказу про звільнення.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем прийнято постанову від 22 травня 2017 року № 148, якою на підставі абзацу 8 частини другої статті 265 КЗпП України накладено на позивача штраф у розмірі 3 200 грн.

Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки ОСОБА_3 за сумісництвом працювала на посаді заступника директора ПП «Візерунок» з 30 квітня 2013 року, однак останню було звільнено з 09 вересня 2016 року на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин, при цьому ОСОБА_3 з 09 серпня 2016 року по день звільнення включно на роботу не прибувала. При звільненні ОСОБА_3 підприємством було нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 13 днів в розмірі 492 грн 96 коп. і листом повідомлено про необхідність прибути на підприємство для отримання розрахункових коштів. Однак, остання на підприємство не прибула, банківських реквізитів для перерахунку коштів не повідомила, вимоги про розрахунок не предявила, а тому позивач був позбавлений можливості і не був зобовязаний здійснити повний розрахунок з працівником. Крім того, наказ про звільнення ОСОБА_3 в день звільнення не видавався, оскільки вона не була присутня в цей день на роботі і не прибувала на підприємство після звільнення, жодних вимог про надання копії наказу від ОСОБА_3 також не надходило.

Керуючись наведеним позивач вважає, що ним не порушено вимоги статей 47, 116 КЗпП України, а тому штрафна санкція застосована до нього неправомірно.

Відповідно до письмових заперечень проти адміністративного позову № 1805/05-05 від 07 липня 2017 року (а.с. 40-46) відповідач його вимог не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, керуючись наступним.

Позапланову перевірку ПП «Візерунок» з питань додержання законодавства про працю та загальнообовязкового державного соціального страхування Управлінням Держпраці у Волинській області було проведено відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі скарги ОСОБА_3 від 24 березня 2017 року про порушення її прав і законних інтересів. За результатами перевірки складено акт від 28 квітня 2017 року, відповідно до висновків якого виявлено порушення позивачем статей 47, 116 КЗпП України невручення наказу про звільнення працівнику та невиплата компенсації за невикористану відпустку при звільненні. При цьому було встановлено, що спору про розмір сум між позивачем і звільненим працівником не було, а тому в силу статті 116 КЗпП України підприємство зобовязане було письмово повідомити про нараховану суму і провести повний розрахунок із звільненим працівником. Вимогою про розрахунок вважається заява ОСОБА_3 від 09 серпня 2016 року про звільнення з роботи, яка на підприємство надійшла 31 серпня 2016 року. Оскільки ОСОБА_3 було звільнено з ініціативи власника, тому позивач зобовязаний видати їй копію наказу про звільнення з роботи відповідно до статті 47 КЗпП.

З наведених підстав відповідач просив в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні вимог адміністративного позову не визнав з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Наказом № 28-1-К від 30 квітня 2013 року «Про прийом на роботу» ОСОБА_3 було прийнято на роботу в ПП «Візерунок» на посаду заступника директора з 01 травня 2013 року (а.с. 28). З 13 листопада 2013 року по 08 серпня 2016 року ОСОБА_3 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на підставі наказу № 88-1-а-К від 13 листопада 2013 року. 09-12 серпня 2016 року ОСОБА_3 перебувала на лікарняному, що стверджується листком непрацездатності від 08 серпня 2016 року № 520011 (а.с. 53). 09 серпня 2016 року засобами поштового звязку ОСОБА_3 направила ПП «Візерунок» за місцезнаходженням юридичної особи та керівнику підприємства за місцем проживання заяву про звільнення з роботи, яку позивачем отримано 30 серпня 2016 року (а.с. 48-51, 92). 09 вересня 2016 року позивачем було складено акт про відсутність ОСОБА_3 на робочому місці з 09 серпня 2016 року по 08 вересня 2016 року (а.с. 87) і звільнено її з роботи на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України у звязку з прогулом без поважних причин відповідно до наказу № 24-2-К від 09 вересня 2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин» (а.с. 86).

Відповідно до розрахунково-платіжної відомості № НЗП-000014 за вересень 2016 року підприємство нарахувало ОСОБА_3 492 грн 96 коп. компенсації за невикористану відпустку, до видачі 396 грн 84 коп. (а.с. 89). Як установлено із відомості на виплату грошей № ВЗП-000019 за вересень 2016 року нараховані кошти в сумі 396 грн 84 ОСОБА_3 не виплачено (а.с. 90).

Листом № 37 від 19 вересня 2016 року ПП «Візерунок» повідомило ОСОБА_3 про необхідність прибути на підприємство для отримання компенсації за невикористану відпустку у звязку із звільненням (а.с. 95).

Таким чином, повного розрахунку із звільненим працівником ПП «Візерунок» не провело.

На підставі скарги ОСОБА_3 від 24 березня 2017 року, за погодженням Держпраці України від 03 квітня 2017 року № 3825/4.3/4.2-ДП-17, службової записки заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 від 24 квітня 2017 року наказом Управління Держпраці у Волинській області № 70-р від 24 квітня 2017 року «Про проведення позапланової перевірки» направлено головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_5 терміном на 4 робочих дні 25, 26, 27, 28 квітня 2017 року у ПП «Візерунок» для проведення позапланової перевірки додержання законодавства про працю в частині нарахування та виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, виплати всіх сум при звільненні і порядку звільнення (а.с. 47, 54, 55).

На підставі наказу від 24 квітня 2017 року № 70-р, направлення на перевірку від 24 квітня 2017 року № 516 головним державним інспектором Данилюк В.М. з 25 по 28 квітня 2017 року проведено позапланову перевірку ПП «Візерунок» з питань додержання законодавства про працю та загальнообовязкового державного соціального страхування, за результатами якої складено акт № 04-0090/253 від 28 квітня 2017 року (а.с. 59-76).

Відповідно до висновків вказаного акта перевірки встановлено порушення позивачем частини першої статті 116 КЗпП України в день звільнення не проведено розрахунок з ОСОБА_3 в сумі 396 грн 84 коп. (компенсація за дні невикористаної відпустки); частини другої статті 47 КЗпП України не видано копію наказу про звільнення з роботи ОСОБА_3

22 травня 2017 року на підставі акта перевірки № 04-0090/253 від 28 квітня 2017 року Управлінням Держпраці у Волинській області прийнято постанову № 148, якою на підставі абзацу 8 частини другої статті 265 КЗпП України накладено на позивача штраф у розмірі 3 200 грн (а.с. 25-26).

24 травня 2017 року ПП «Візерунок» здійснило повний розрахунок із ОСОБА_3, виплативши їй 396 грн 84 коп., шляхом здійснення поштового переказу, що стверджується квитанцією № 0597 від 24 травня 2017 року (а.с. 97, 98).

Наведені обставини особами, які беруть участь у справі, не заперечено, не спростовано та підтверджено належними доказами.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (далі - Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Управління Держпраці у Волинській області.

Наказом Держпраці від 04 лютого 2016 року № 8 затверджено Положення про Управління Держпраці у Волинській області, згідно з пунктом 1 якого, Управління Держпраці у Волинській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення про Управління, воно здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю.

Відповідно до підпункту 5 пункту 6 Положення про Управління, Управління має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та обєктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Волинської області.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності однією з підстав для проведення позапланових заходів є обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Таким чином, позапланову перевірку ПП «Візерунок» 25-28 квітня 2017 року Управлінням Держпраці у Волинській області проведено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Відповідно до частини другої статті 47 КЗпП України у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Отже, як установлено судом, ОСОБА_3 звільнено з роботи 09 вересня 2016 року з ініціативи власника та в день звільнення і 10 вересня 2016 року остання не працювала. При звільненні працівнику підприємством нараховано компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 492 грн 96 коп., однак розрахунку з ОСОБА_3 у визначені статтею 116 КЗпП України строки не здійснено, копію наказу про звільнення не надано.

Відповідно до абзацу 8 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

В обґрунтування протиправності постанови про накладення штрафу від 22 травня 2017 року № 148 позивач вказує, що ОСОБА_3 на вимогу позивача (лист № 37 від 19 вересня 2016 року) на підприємство не прибула, а тому можливості вручити копію наказу про звільнення і здійснити повний розрахунок із звільненим працівником у ПП «Візерунок» не було, отже вини підприємства немає та притягнення до відповідальності за порушення ним трудового законодавства є неправомірним.

Суд критично оцінює наведені обставини, як доказ протиправного притягнення позивача до відповідальності, оскільки в листі № 37 від 19 вересня 2016 року не вказано розміру нарахованої суми, належної працівникові при звільненні; розрахункову суму підприємством не було виплачено шляхом, зокрема, поштового переказу і не спростовано можливості такої виплати; не вчинено інших дій, які б свідчили про виконання позивачем вимог статті 47, 116 КЗпП України.

Суд звертає увагу, що частиною другою статті 47 визначено обовязок підприємства видати копію наказу про звільнення з роботи працівнику у день його звільнення, при цьому обставин щодо присутності такого працівника на роботі в день звільнення не обумовлено.

Судом також враховано, що 30 серпня 2016 року ПП «Візерунок» отримало від ОСОБА_3 заяву від 09 серпня 2016 року про звільнення з роботи, що свідчить про волевиявлення особи щодо припинення трудових відносин із позивачем, яке не може бути обмежене в силу статті 43 Конституції України, а отже, таку заяву ОСОБА_3 слід вважати не лише як намір розірвати трудові відносини із підприємством, а й вимогою про розрахунок із нею.

Механізм накладення на субєктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України встановлено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509.

Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Порядку № 509 штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Таким чином, оскільки обставини щодо невиплати ПП «Візерунок» ОСОБА_3 розрахункових коштів при звільненні в сумі 396 грн 84 коп. як компенсації за дні невикористаної відпустки, невидачі копії наказу про звільнення з роботи в день звільнення є встановленими, тому суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно відповідно до абзацу 8 частини другої статті 265 КЗпП України накладено на позивача штраф в розмірі 3 200 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, відповідач в ході судового розгляду довів правомірність прийнятої постанови про накладення штрафу № 148 від 22 травня 2017 року, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись статтями 11, 17, 94, частиною третьою статті 160, статтями 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Кодексу законів про працю України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «Візерунок» до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови від 22 травня 2017 року № 148 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, повний текст якої буде виготовлено 25 липня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.А. Лозовський