Справа № 361/1849/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/1849/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Сердинський В.С.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Чорнобривченко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області (далі - відповідач, пенсійний орган), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії, бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м. Бровари за безпідставне переведення його при обрахуванні розміру пенсії зі статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію згідно ст. 21 цього ж закону, без заяви позивача та без його повідомлення про перевід, та відмову надати розпорядження про перевід на іншу пенсію відповідно до заробітної плати;

- встановити з якого часу позивача було переведено на обчислювання пенсійних виплат відповідно до заробітної плати та з встановленого часу переведення позивача на обрахування пенсійних виплат згідно заробітної плати;

- скасувати дане розпорядження та поновити обрахування пенсійних виплат позивачу відповідно статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії позивачу;

- зобов'язати відповідача перерахувати належну позивачу додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії;

- зобов'язати відповідача, відшкодувати матеріальні збитки позивачу, в розмірі триста тисяч гривен (300 000 грн.), які підтверджуються безпідставним переведенням позивача з 01.11.2011 року, з пенсії відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб» із розміру 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком;

- зобов'язати відповідача відшкодувати моральні збитки позивачу в розмірі сто тисяч гривень (300 000 грн.), а також зобов'язати відповідача провести обрахування пенсійних виплат позивачу з 01 січня 2016 року, згідно заробітної плати отриманої під час служби в рядах Радянської армії та проіндексованої;

- відшкодувати судові витрати.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2017 року позов задоволено частково:

- вирішено поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду;

- визнано протиправними дії, бездіяльність Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за безпідставне переведення ОСОБА_2, при обрахуванні розміру пенсії зі статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію згідно статті 21 цього ж закону, без його заяви та без повідомлення про перевід, та відмову надати розпорядження про перевід на іншу пенсію, відповідно до заробітної плати;

- зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 листопада 2011 року, відповідно статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії;

- зобов'язано Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перерахувати належну ОСОБА_2 додаткову пенсію, як постраждалому від аварії на ЧАЕС III категорії, з 01 листопада 2011 року, відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи та неправильне застосування судом при вирішенні справи норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині про відмову у задоволенні позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач в апеляційні скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в частині вимог закрити провадження у справі, а в решті позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом війни II групи (внаслідок травми і захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби) і належить до третьої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію по інвалідності за Законом № 2262-ХІІ, а також додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до статті 51 Закону № 796-ХІІ.

Постановою від 1 червня 2011 року по справі № 2-а-1322/10 Київський апеляційний адміністративний суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 та зобов'язав управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру пенсії по інвалідності відповідно до статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат, а також зобов'язав Управління ПФУ провести з 11 січня 2010 року перерахунок розміру додаткової пенсії по інвалідності позивача відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат.

На виконання цієї постанови суду від 1 червня 2010 року пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії позивача, відтак у підсумку загальний розмір пенсії позивача становив 3749,00 грн.

У зв'язку з тим, що з 1 листопада 2011 року пенсійний орган почав виплачувати позивачу пенсію у меншому розмірі, 13.01.2016 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати інформацію щодо розміру та порядку розрахунку пенсії, які він на даний час отримує.

Листом від 22.01.2016 управління повідомило позивача про те, що розмір пенсії складає 2838,70 грн. та обрахований наступним чином:

- 1299, 54 грн. - основний розмір пенсії 110% (1074 х 110%);

- 113,88 грн. - додаткова пенсія потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- 429,60 грн. - збільшення по ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- 541,62 грн. - державна адресна допомога;

- 100 грн. - доплата з 01.05.2012 згідно постанови КМ України № 3 від 23.04.2012 року;

- 50 грн. - щомісячна цільова грошова допомога інвалідам війни.

Стосовно зазначених складових надано роз'яснення, що з 01.09.2015 розмір прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» становить 1074 грн.

Розмір пенсії обчислений з урахуванням постанов КМ України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» та від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До листа додано розпорядження № 201582 від 25.01.2016 про перерахунок пенсії (а.с. 8).

Позивач, не погоджуючись із тим, що розмір пенсії, яку він повинен отримувати згідно зі статтею 22 Закону № 2262-ХІІ і статтею 51 Закону № 796-ХІІ, фактично є значно меншим, ніж встановлено в рішенні Київського апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2011 року по справі № 2-а-1322/10, а застосування постанов КМ України є неправомірним, звернувся з даним позовом до суду.

Крім того, останній зазначає, що його неправомірно було переведено з пенсії відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію по ст. 21 цього Закону.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача є порушеними.

Перевіряючи законність та обґрунтованість такого висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

29.03.2016 Київським апеляційним адміністративним судом було розглянуто справу № 361/807/2015-а за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Ухвалою суду від 29.03.2016, що була залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 вересня 2016 року, постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області перерахувати пенсію ОСОБА_2 з 01.11.2011 року відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру встановленого частиною 1 ст. 28 Закону країни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в місті Броварах та Броварському районі Київської області перерахувати пенсію ОСОБА_2 з 01.11.2011 року згідно із ст. 22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком виходячи з розміру встановленого частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат було скасовано та закрито провадження у справі в цій частині вимог.

Таке рішення мотивоване тим, що постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.08.12р. у справі № 1007/3814/2012, яка набрала законної сили згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 19.12.13р., у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області щодо зобов'язання Управління ПФУ провести з 01 листопада 2011 року перерахунок його пенсії по інвалідності відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із розрахунку 110 % від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, встановлених ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат і сплатити недоплачену суму пенсії; зобов'язання Управління ПФУ провести з 01 листопада 2011 року перерахунок його додаткової пенсії згідно із ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - відмовлено, тобто, вирішено питання з того самого спору, між тими самими сторонами, що є правовою підставою для закриття провадження у справі.

Наведене не було враховано судом першої інстанції при вирішенні даної справи, оскільки було задоволено ці ж вимоги позивача за цей же період.

Тобто, існує така, що набрала законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

Згідно зі ст.ст.157 ч.1. п.1, 203 ч.1 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду з того самого спору і між тими самими сторонами.

З огляду на викладене, провадження у даній справі в частині вищезазначених вимог підлягає закриттю.

Стосовно посилання позивача на неправомірний розрахунок його пенсії за період, який охоплений шестимісячним строком на звернення до суду (01.10.2015), колегія суддів виходить з такого.

Пунктом 7 Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі - Закон № 3491-VІ) Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» було доповнено пунктом 4, за змістом якого у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-ХІІ, статей 14, 22, 37 і частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону № 3491-VI Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (набрала чинності 23 липня 2011 року; далі - Постанова № 745), за змістом пункту 5 якої мінімальний розмір пенсії по інвалідності, яка призначається відповідно до Закону № 2262-ХІІ для інвалідів війни II групи не може бути нижче 110% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. Згідно з пунктом 1 Постанови № 745 особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що належать до категорії 3, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону № 796-ХІІ виплачується у розмірі 10% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 у справі № 1-11 пункт 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним).

23 листопада 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Порядок № 1210), пунктом 13 якої встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону № 796-ХІІ, особам, що належать до категорії 3, виплачується з 1 січня 2012 року у розмірі 10%, з 1 липня 2012 року - в розмірі 12% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 22 грудня 2011 року № 4282-VІ «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено, що і в 2012 році норми статей 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 54 Закону № 796-ХІІ та статей 14, 22 Закону № 2262-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного країни на 2012 рік.

З метою здійснення у 2012 році заходів щодо поетапного до 2015 року підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», у пункті 2 якої встановлено, що мінімальний розмір пенсії по інвалідності, який визначається відповідно до Закону № 2262-ХІІ, для інвалідів війни II групи не може бути нижче 110 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 4 Перехідних положень Закону України від 6 грудня 2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» (далі - Закон № 5515-VI), зокрема, встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону № 796-ХІІ, статей 14, 22, 37 та 43 Закону № 2262-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Вказана норма Закону № 5515-VI неконституційною не визнавалась та її дія у 2013 році не зупинялась.

З 1 січня 2014 року Законом України від 16 січня 2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі - Закон № 719-VII) не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями 50, 54 Закону № 796-XII, а також для застосування розмірів пенсії по інвалідності, встановлених Законом № 2262-ХІІ. Чинним залишався й Порядок № 1210.

Тобто, з 1 січня 2014 року нарахування та виплата позивачу додаткової пенсії як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії мали б здійснюватися у розмірі та на підставах, встановлених Законом № 796-ХІІ, а пенсію по інвалідності внаслідок травми, що настала під час проходження військової служби - у розмірах, встановлених Законом № 2262-ХІІ. Водночас, Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (далі - Закон № 1622-VII), який набрав чинності 3 серпня 2014 року, розділ Прикінцеві положення Закону № 719-VII доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення статей 20 - 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50 - 52, 54 Закону № 796-XII, статей 14, 22, 37 та 43 Закону № 2262-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Таким чином, з 3 серпня 2014 року Законом № 719-VII Кабінету Міністрів України знову надано повноваження встановлювати інші, ніж передбачено Законом № 796-XII, розміри додаткової пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також визначати розмір пенсії п інвалідності за Законом № 2262-ХІІ - залежно від фінансових ресурсів Пенсійного фонду України на 2014 рік . Порядок № 1210 на цей час також був чинним.

Відповідно, в період з 1 січня по 2 серпня 2014 року управління ПФУ повинно було нараховувати та виплачувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним, зокрема, до 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі, визначеному статтею 51 Закону № 796-XII, а пенсію по інвалідності військовослужбовця (яка настала при виконанні службових обов'язків) - з урахуванням мінімальних розмірів, встановлених статтею 22 Закону №2262-ХІІ.

Крім того, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України від 28 грудня 2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (далі - Закон № 80-VIII), серед іншого, установлено, що Кабінетом Міністрів України затверджується особливий порядок проведення індексації грошових доходів населення у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2015 рік; норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №796-ХІІ, статей 14, 22, 36, 37 та 43 Закону № 2262-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з січня 2015 року Кабінету Міністрів України також надано право визначати порядок та розміри додаткових пенсій за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним, зокрема, до 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також розмірів пенсій по інвалідності для осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону № 2262-ХІІ.

Пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України від 25 грудня 2015 року № N 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що норми і положення частин першої та другої статті 9, статей 14, 22, 36, 37 та 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 із наступними змінами); застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки Управлінням ПФУ правомірно виплачувало позивачу пенсію у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України залежно від фінансових ресурсів Пенсійного фонду України на 2015-2016 роки.

Стосовно посилання позивача на те, що його незаконно було переведено з пенсії, визначеної відповідно до ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на ст. 21 цього Закону, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 21 Закону № 2262-ХІІ визначено розміри пенсій по інвалідності. Пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах:

а) інвалідам війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку);

б) іншим інвалідам I групи - 70 процентів, II групи - 60 процентів, III групи - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

В той же час, статтею 22 цього Закону встановлено мінімальні розміри пенсій по інвалідності. Мінімальні розміри пенсій по інвалідності встановлюються інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби I групи - у розмірі 120 відсотків, II групи - 110 відсотків, III групи - 105 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Отже, стаття 21 Закону № 2262-ХІІ визначає порядок розрахунку пенсії у відсотковому відношенні від заробітку, а стаття 22 цього Закону встановлює мінімальний розмір пенсії, тобто визначає величину у відсотковому відношення від прожиткового мінімуму, від якої пенсія не може бути меншою.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсія позивачу виплачується згідно з вимогами вказаних положень Закону № 2262-ХІІ.

Твердження про переведення ОСОБА_2 з пенсії відповідно до ст. 22 на ст. 21 цього Закону є помилковим, оскільки цими статтями одночасно врегульовано порядок обрахунку розміру пенсії, а також мінімальний її розмір.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог адміністративного позову про зобов'язання відповідача провести обрахування пенсійних виплат позивачу з 01 січня 2016 року, згідно заробітної плати отриманої під час служби в рядах Радянської армії та проіндексованої, колегія суддів зазначає, що позивач не звертався до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії на цій підставі.

Як зазначає відповідач, у пенсійній справі ОСОБА_2 міститься довідка про заробітну плату, з якої обчислено середньомісячний заробіток за 24 місяці, період з 1991 по 31.12.1992, з якої і було обчислено розмір його пенсії згідно положень ст. 21 Закону № 2262-ХІІ, мінімальний розмір якої, з урахуванням надбавок і доплат, відповідає вимогам ст. 22 цього закону.

З огляду на викладене, не підлягають задоволенню і вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що, як зазначає ОСОБА_2, завдана йому неправомірним переведенням та виплатою йому пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки судом не встановлено протиправних дій чи бездіяльності відповідача, на які посилається позивач як на підставу для відшкодування шкоди, в суду відсутні підстави для задоволення позову і в цій частині.

Стосовно посилання позивача на порушення відповідачем його прав у зв'язку з нарахуванням, але невиплатою боргу у розмірі 37 987,86 грн., який виник внаслідок виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 01.06.2011 по справі № 2-а-1322/10, колегія суддів зазначає, що в цій частині вимог позивач не позбавлений звернутися до суду із заяву про застосування судового контролю в порядку ст. 267 КАС України по цій справі.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції невірно вирішив справу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 7, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Закрити провадження у справі в частині про задоволення вимог адміністративного позову щодо зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01 листопада 2011 року, відповідно статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії та зобов'язання Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області перерахувати належну ОСОБА_2 додаткову пенсію, як постраждалому від аварії на ЧАЕС III категорії, з 01 листопада 2011 року, відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове

державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Повний текст постанови виготовлено 27.07.2017

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.