Справа № 711/3352/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 липня 2017 року м. Київ К/800/24973/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Національної поліції в Черкаській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Черкаській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності та зобов'язано відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, прийняти відповідне рішення за її заявою від 16 березня 2017 року. В решті позову відмовлено.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 в період з 15 серпня 1995 року по 06 листопада 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року по 01 липня 2016 року - в Національній поліції та була звільнена із служби в Національній поліції за пунктом 2 статті 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з довідкою Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 28 лютого 2017 року № 537276 позивачу встановлена друга група інвалідності в зв'язку з захворюванням, яке пов'язане проходженням служби в органах внутрішніх справ.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням другої групи інвалідності та надала підтверджуючі документи щодо встановлення їй групи інвалідності через захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Однак, Головне управління Національної поліції в Черкаській області листом від 27 березня 2017 року відмовило позивачу у виплаті зазначеної допомоги у зв'язку з тим, що пунктом 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено вичерпні випадки, згідно з якими призначається одноразова грошова допомога поліцейському. Проте випадку, за яким призначається одноразова грошова допомога поліцейському в результаті визначення інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, статтею 97 даного Закону не передбачено.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у позивача наявне право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку з втратою працездатності, причиною якої є захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Порядок № 850).

На виконання зазначеної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 затверджено Порядок № 850.

За приписами статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності другої групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Згідно пункту 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Разом з тим, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно частини 2 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 вересня 2016 року за №1277/29409, пункт 5 розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 1 розділу ІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці цих органів та фахівцями військово - лікарської комісії. Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №4).

Для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності із документами, що визначені цим пунктом (пункт 5 розділу ІІІ Порядку №4).

Пунктами 1, 2 розділу IV Порядку №4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Враховуючи наведені вимоги законодавства, суд апеляційної інстанції, вважав, що оскільки позивачу встановлено другу групу інвалідності з 28 лютого 2017 року, тому вона має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 4, згідно з яким заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відтак, звернувшись у березні 2017 року із заявою до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про виплату одноразової грошової допомоги позивач отримала протиправну відмову у такій виплаті (лист відповідача від 27 березня 2017 року). При цьому, заява позивача щодо вирішення питання про надання їй одноразової грошової допомоги по суті не розглядалась, фінансовим підрозділом відповідний висновок не готувався, рішення з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги уповноваженим на те органом не приймалося.

До того ж, соціальні виплати та допомоги позивачу, як поліцейському, мають визначатися на підставі Закону № 580 та Порядку № 4, що, в свою чергу, не позбавляє позивача права на отримання належних їй виплат у разі формування в довідці до акта МСЕК причини інвалідності у вигляді захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це судові рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Зазначає, що на момент звернення позивача із заявою до Головного управління Національної поліції в Черкаській області у неї було відсутнє право на виплату одноразової грошової допомоги як поліцейському, якому встановлено інвалідність, у зв'язку із захворюванням, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, оскільки вона була звільнена з органів поліції. Крім того, позивач не внесла зміни у постанову військово-лікарської комісії про те, що «захворювання, ТАК, пов'язане з проходженням служби в поліції».

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і не дають підстав вважати, що судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення, в якому надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак