Справа № 826/3274/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3274/16

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24 липня 2017 року 08:01 № 826/3274/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шрамко Ю.Т., суддів Вєкуа Н.Г., Федорчука А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Державної регуляторної служби України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Амікс-Груп", про визнання незаконним та скасування рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України, (далі - позивач, Держархбудінспекція), до Державної регуляторної служби України, (далі - відповідач, ДРС), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Амікс-Груп", (далі - ТОВ "Амікс-Груп"), про визнання незаконним та скасування розпорядження ДРС від 27.01.2016 р. № 5, яким зобов'язано Держархбудінспекцію скасувати наказ від 23.11.2015 р. № 43-Л в частині анулювання ліцензії ТОВ "Амікс-Груп" серії АЕ № 639634 від 07.10.2014 р. на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, (далі - оскаржуване розпорядження).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказ Держархбудінспекції в частині анулювання ліцензії ТОВ "Амікс-Груп" на провадження господарської діяльності, пов’язаної із створенням об'єктів архітектури, виданий правомірно та в межах наданих повноважень, в той же час, оскаржуване розпорядження не містить посилання на норми законодавства, які порушила Держархбудінспекція при видачі наказу. Відповідач, зобов’язавши оскаржуваним рішенням Держархбудінспекцію вчинити конкретні дії, на думку позивача, вийшов за межі компетенції, оскільки оскаржуване розпорядження є формою втручання у дискреційні повноваження суб’єкта владних повноважень.

Представники сторін та третьої особи у відповідне судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторони та третя особа повідомлені належним чином, при цьому, представниками сторін та третьої особи заявлено письмове клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Управління Держархбудінспекції у Сумській області, (далі - Управління), на підставі наказу Держархбудінспекції від 22.09.2015 р. № 1048 "Про затвердження плану перевірок дотримання суб'єктами господарювання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорії складності, яка підлягає ліцензуванню Держархбудінспекцією, на IV квартал 2015 року", проведено плановий захід контролю ТОВ "Амікс-Груп".

Уповноважена особа ТОВ "Амікс-Груп" не допустила посадових осіб Управління до перевірки. Листом уповноважений представник ТОВ "Амікс-Груп" від 21.10.2015 р. № 86 повідомив, що вважає дії Управління щодо проведення перевірки такими, що суперечать чинному законодавству.

В зв’язку з викладеним, у відповідності до вимог Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" складено акт про недопущення посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій від 28.10.2015 р. № 31.

Примірник зазначено акту направлено до Ліцензійної комісії Держархбудінспекції та її територіальних органів з пропозицією анулювати ліцензію ТОВ "Амікс-Груп" серії АЕ №639634, термін дії якої 30.03.2015 р. - 07.10.2019 р.

За результатами розгляду пропозиції Управління прийнято висновок Ліцензійної комісії Держархбудінспекції та її територіальних органів (протокол від 20.11.2015 р. № 22), який в подальшому і став підставою для прийняття Держархбудінспекцією наказу від 23.11.2015 р. № 43-Л, яким, зокрема, анульовано ліцензію ТОВ "Амікс-Груп" серії АЕ № 639634 на провадження господарської діяльності, пов’язаної із створенням об’єктів архітектури.

Зазначений наказ оскаржений ТОВ "Амікс-Груп" до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС.

Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування, за результатами розгляду апеляції товариства прийняла рішення від 26.01.2016 р. № 3.2 (витяг з протоколу № 01-16), згідно якого задоволено апеляцію ТОВ "Амікс-Груп" щодо прийняття Держархбудінспекцією наказу від 23.11.2015 р. № 43-Л в частині анулювання ліцензії серії АЕ № 639634 на провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

На підставі вказаного протоколу Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування відповідачем видано оскаржуване розпорядження, яким зобов’язано Держархбудінспекцію скасувати наказ від 23.11.2015 р. № 43-Л в частині анулювання ліцензії ТОВ "Амікс-Груп" серії АЕ № 639634.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ДРС у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Положенням про Державну регуляторну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2014 р. № 724 (далі - Положення про ДРС) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до п. 1 Положення про ДРС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

ДРС є спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", який регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності, спеціально уповноважений орган з питань ліцензування, серед іншого, утворює Експертно-апеляційну раду з питань ліцензування та забезпечує її діяльність.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" встановлено, що Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування є постійно діючим колегіальним органом при спеціально уповноваженому органі з питань ліцензування та діє за регламентом, що затверджується спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", обов'язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, зокрема, є розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування.

Рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування приймається більшістю голосів її членів і оформлюється протокольним рішенням, що підписується особою, яка головувала на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, та секретарем ради, який призначається головою ради з числа її членів (ч. 11 ст. 5 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності").

Щодо суті порушеного в апеляції ТОВ "Амікс-Груп" питання суд зазначає наступне.

Як зазначено в апеляції, поданої до Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, копія якої міститься у матеріалах справи, ТОВ "Амікс-Груп" отримало від Управління повідомлення № 40-1018/2610-15 від 28.09.2015 р. про здійснення перевірки дотримання Ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов’язаної з будівництвом об’єктів архітектури, яка підлягає ліцензуванню Держархбудінспекцією.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змій до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 27.12.2014 р. № 71-VІІІ встановлено, що "у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб’єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України".

Відповідно до роз’яснення ДРС, яка має право узагальнювати практику застосування законодавства з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, "щодо застосування мораторію на перевірки суб’єктів господарської діяльності" зазначений пункт не є зміною або доповненням до Податкового кодексу України, а поширюється на всі без винятків контролюючі органи.

Як встановлено Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування під час розгляду апеляції, сума отриманого доходу ТОВ "Амікс-Груп" за попередній (2014) календарний рік не перевищувала 20 млн. грн. (надано копію податкової декларації за 2014 р.).

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13.08.2014 р. № 408 "Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами", якою затверджено Перелік державних інспекцій та інших контролюючих органів, яким надаватиметься дозвіл Кабінету Міністрів України на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб – підприємців, (далі - Перелік № 408), до якого входить і Держархбудінспекція.

Разом з тим, у повідомленні Управління зазначено, що планові заходи будуть здійснюватися на підставі наказу Держархбудінспекції, не зазначивши при цьому, про наявність дозволу Кабінету Міністрів України чи іншої підстави Прикінцевих положень Закону № 71-VIII.

Окрім того, апелянт зазначає, що ТОВ "Амікс-Груп" оскаржило до Окружного адміністративного суду міста Києва наказ Держархбудінспекції України від 22.09.2015 р. № 1048 щодо проведення перевірки, про що листом від 21.10.2015 р. повідомлено Управління та про відсутність підстав для проведення планової перевірки ТОВ "Амікс-Груп".

Однак, 22.10.2015 р. інспектором Управління Медуницею О.М., яка була обізнана про оскарження ТОВ "Амікс-Груп" наказу, ініційовано проведення планової перевірки, пред'явлено представнику копію витягу з наказу Держархбудінспекції від 22.09.2015 р. № 1048 про проведення планової перевірки ТОВ "Амікс-Груп". При цьому, інспектором не було пред’явлено службове посвідчення.

Апелянт стверджував, що з огляду на відсутність підстав для призначення перевірки (дія мораторію), а також з огляду на непред'явлення (всупереч вимогам ч. 5 ст. 7 Закону України "Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності") посадовою особою Управління службового посвідчення, представником ТОВ "Амікс-Груп" було відмовлено у проведенні перевірки.

В той же час, Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування встановлено, що Держархбудінспекцією своїми діями порушено вимоги Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Частиною п. ст. 1 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначено, що ліцензійні умови - нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов’язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.

В той же час, на час розгляду скарги Ліцензійні умови провадження господарської діяльності, пов’язаної зі створенням об’єкта архітектури IV і V категорії складності, Кабінетом Міністрів України затверджені не були.

Починаючи з 28.06.2015 р. органи ліцензування можуть здійснювати контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов, виданих відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Тобто, до видання Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, яким затверджуються ліцензійні умови провадження відповідного виду господарської діяльності, підстави для здійснення контролю за їх додержанням відсутні, оскільки відсутній предмет здійснення таких заходів.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ, який має містити найменування суб’єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід та предмет перевірки; у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначається, зокрема, предмет здійснення заходу. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити відомості, зокрема, як предмет державного нагляду (контролю).

В той же час, в направленні Управління для проведення планової перевірки від 16.10.2015 р. та у акті № 31 щодо предмету перевірки зазначено: "для здійснення планової перевірки дотримання ліцензійних умов провадження господарської діяльності з будівництва IV і V категорії складності, яка підлягає ліцензуванню Держархбудінспекцією". При цьому, вказані розпорядчі документи не містять посилань на нормативно-правовий акт, яким затверджені такі ліцензійні умови.

Окрім того, вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про анулювання ліцензії передбачений ч. 2 ст. 16 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Однією з підстав для прийняття рішення про анулювання ліцензії є, зокрема, акт про відмову ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування. Відмовою ліцензіата у проведенні перевірки органом ліцензування вважається недопуск уповноважених посадових осіб органу ліцензування до здійснення перевірки додержання ліцензіатом вимог відповідних ліцензійних умов за відсутності передбачених для цього законом підстав (зокрема, ненадання документів, інформації щодо предмета перевірки на письмову вимогу посадових осіб органу ліцензування, відмова в доступі посадових осіб органу ліцензування до місць провадження діяльності, що підлягає ліцензуванню, об'єктів, що використовуються ліцензіатом при провадженні діяльності, що підлягає ліцензуванню, або відсутність протягом першого дня перевірки за місцезнаходженням ліцензіата особи, уповноваженої представляти інтереси ліцензіата на час проведення перевірки).

Акт про недопущення посадових осіб інспекції на об’єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій від 28.10.2015 р. №31 до таких підстав не відноситься.

Зокрема, у витязі до наказу Держархбудінспекції від 23.11.2015 р. № 43-Л у графі "Підстави анулювання ліцензії" для ТОВ "Амікс-Груп" зазначено "абзац 12 п. 21 постанови Кабінету Міністрів України № 1396".

В той же час, ч. 2 ст. 16 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" такої підстави для прийняття рішення про анулювання ліцензії не передбачено.

Окрім того, суд погоджується з висновками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо того, що планові заходи контролю здійснювалися без дотримання вимог п. 3 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 27.12.2014 р. № 71-VІІІ, а саме: без дозволу Кабінету Міністрів України, в той же час, інші підстави передбачені вказаним пунктом закону відсутні.

Так, як встановлено судом та вже зазначено вище, що на засіданні Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування 26.01.2016 р. розглянуто апеляцію ТОВ "Амікс-Груп" щодо прийняття Держархбудінспекцією наказу від 23.11.2015 р. № 43-Л в частині анулювання ліцензії серії АЕ № 639634 на провадження господарської діяльності, пов’язаної із створенням об’єктів архітектури.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника органу ліцензування (Держархбудінспекції) та заявника (ТОВ "Амікс-Груп") Експертно-апеляційна рада з питань ліцензування прийняла рішення № 3.2 (витяг з протоколу № 01-16), яким задовольнила апеляцію ТОВ "Амікс-Груп" щодо прийняття Держархбудінспекцією наказу від 23.11.2015 р. № 43-Л в частині анулювання ліцензії серії АЕ № 639634 на провадження господарської діяльності, пов’язаної із створенням об’єктів архітектури.

Частиною 11 ст. 5 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" встановлено, що рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування щодо розгляду апеляцій або інших скарг здобувачів ліцензії чи ліцензіатів, проектів нормативно-правових актів та/або пропозицій про запровадження чи скасування ліцензування виду господарської діяльності є обов’язковими для розгляду спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування у триденний строк з дня ухвалення відповідного рішення Експертно-апеляційною радою з питань ліцензування і є підставою для видання спеціально уповноваженим органом з питань ліцензування розпорядження про задоволення апеляції або про відхилення апеляції, про розгляд скарг, про погодження чи відхилення проектів нормативно-правових актів та/або усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", спеціально уповноважений орган з питань ліцензування видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задоволення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

На виконання вищезазначених норм законодавства ДРС видано оскаржуване розпорядження № 5, яким, відповідно до рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, зобов’язано Держархбудінспекцію скасувати наказ від 23.11.2015 р. № 43-Л в частині анулювання ліцензії ТОВ "Амікс-Груп" серії АЕ №639634 від 07.10.2014 р.

Також, ДРС видано розпорядження № 44 від 28.03.2016 р. "Про внесення змін до розпорядження ДРС від 27.01.2016 р. № 5", яким зобов’язано в преамбулі та в підпункті 1.1 розпорядження ДРС від 27.01.2016 р. № 5 слова та цифри "АЕ № 639634 від 07.10.2014" замінити відповідно словами та цифрами "АЕ № 639634 (згідно з наказом Держархбудінспекції України від 30.03.2015 № 12-Л)".

Суд зазначає, що розгляд апеляцій та інших скарг здобувачів ліцензії, ліцензіатів на дії органу ліцензування або інших заявників щодо порушення законодавства у сфері ліцензування, як зазначалося вище, згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" є обов’язками Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

ДРС відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" лише видає розпорядження про усунення порушення законодавства у сфері ліцензування та розпорядження про відхилення або задовільнення апеляцій чи скарг з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування при ДРС.

ДРС не наділена повноваженнями, що дозволяють їй вплинути на рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування.

Отже, ДРС, видавши оскаржуване розпорядження на підставі рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, лише реалізувала надані їй Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" повноваження.

Крім того, ч. 1 ст. 3 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначено, зокрема, що повноваження спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування та порядок набрання чинності рішеннями органу ліцензування поширюються на сферу ліцензування всіх видів господарської діяльності, визначаються виключно цим Законом і не можуть бути обмежені іншими законами.

Враховуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що розпорядження № 5 видано ДРС на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені ч. 1 ст. 4 та ч. 11 ст. 5 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності". Підставою для видання розпорядження № 5 слугувало рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування від 26.01.2016р. № 3.2 (витяг з протоколу № 01-16), яке на час розгляду справи є чинним.

Зокрема, суд погоджується із твердженням відповідача, що невиконання рішення Експертно-апеляційної ради з питань ліцензування, а саме не видання розпорядження за результатом розгляду скарги з урахуванням рішення Експертно-апеляційної ради, було б порушенням вимог Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності".

В той же час, суд зазначає, що ДРС ніяким чином не втручається у компетенцію та дискреційні повноваження Держархбудінспекції, а лише реалізує надані їй Законом України "Про ліцензування видів господарської діяльності" повноваження.

Держархбудінспекцією не наведено жодної норми чинного законодавства, порушеної ДРС при виданні розпорядження № 5, а тому, твердження щодо порушення ДРС правового порядку та засад діяльності центрального органу виконавчої влади, встановлених чинним законодавством України, є необґрунтованим та безпідставним.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з’ясованих судом обставин вбачається, що позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України до Державної регуляторної служби України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Амікс-Груп", про визнання незаконним та скасування рішення в частині є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

У справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Державної архітектурно-будівельної інспекції України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Ю.Т. Шрамко

Суддя Н.Г. Вєкуа

Суддя А.Б. Федорчук