Справа № 804/5617/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2016 р. Справа № 804/5617/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Грушко Н.В.,
представників позивача: Лубенець С.В., Троян М.В.,
представника відповідача: Семенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкон-Центр»
до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування пред'явленого позову, зазначалося, що відповідач за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім податкового законодавства та про заниження ним внаслідок цього сум податку на додану вартість, оскільки позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними його контрагентом ТОВ «Інвест-Проект» в ході здійснення реальних господарських операцій. Вказані правочини недійсними в судовому порядку не визнавалися та є реальними, що посвідчується відповідними первинними документами, які були надані до перевірки, а акт перевірки не містить фактів, які б спростовували підтвердження цими первинними документами відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між сторонами даних правочинів. Також відсутність деяких документів, які нібито, на переконання контролюючого органу, повинні бути у позивача, не є підставою для визнання господарської операції нереальною, оскільки до перевірки надані усі необхідні первині документи для фактичного встановлення реальності господарської операції. Не спростовують факту реальності господарських операцій позивача з його контрагентом податкова інформація щодо взаємовідносин ТОВ «Інвест-Проект» з іншими підприємствами, оскільки позивач, як платник податків повинен виконувати лише ті податкові обов'язки, які покладені на нього Податковим кодексом України (далі - ПК України) як платника податку на додану вартість (далі - ПДВ). Також позивач не зобов'язаний нести відповідальність за взаємовідносини ТОВ «Інвест-Проект» з його контрагентами.
У судовому засіданні представники позивача підтримали пред'явлений адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просили повністю його задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інкон-Центр» (далі - ТОВ «Інкон-Центр») перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області) як платник податків, зокрема, є платником ПДВ.
Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вищевказаного податкового повідомлення-рішення, суд зважає на наступне.
Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Отже, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, в якій зазначаються в окремих рядках певні обов'язкові реквізити.
Згідно з пунктом 201.4 статті 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.
Пунктом 198.6 статті 198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, будь-які документи, у тому числі договори, накладні, рахунки тощо, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Враховуючи викладене, для підтвердження даних податкового обліку необхідно брати до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
При цьому податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, а також пов'язана із господарською діяльністю платника податків.
За змістом приписів п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.
Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З матеріалів справи слідує, що протягом періоду, що перевірявся, ТОВ фірма «Інкон-Центр», як замовником, було укладено ряд однотипних договорів з ТОВ «Інвест-Проект», як виконавцем, про надання консультаційних послуг, а саме:
1) Договір про надання консультаційних послуг № 04/01 від 04.01.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з оренди комерційної нерухомості в м. Дніпропетровську);
2) Договір про надання консультаційних послуг №16/01 від 16.01.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу комерційної нерухомості в м. Дніпропетровську);
3) Договір про надання консультаційних послуг №18/02 від 18.02.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу 3-х кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
4) Договір про надання консультаційних послуг №04/02 від 04.02.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу 3-х кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
5) Договір про надання консультаційних послуг №08/02 від 08.02.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу 3-х кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
6) Договір про надання консультаційних послуг №04/03 від 04.03.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з оренди офісних приміщень в м. Дніпропетровську);
7) Договір про надання консультаційних послуг №12/03 від 12.03.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу комерційної нерухомості в м. Дніпропетровську);
8) Договір про надання консультаційних послуг №19/03 від 19.03.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу 1-кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
9) Договір про надання консультаційних послуг №09/04 від 09.04.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з оренди 1-кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
10) Договір про надання консультаційних послуг №02/04 від 02.04.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу 2-кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
11) Договір про надання консультаційних послуг №20/05 від 20.05.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу комерційної нерухомості в м. Дніпропетровську);
12) Договір про надання консультаційних послуг №14/05 від 14.05.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу 3-кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
13) Договір про надання консультаційних послуг №14/06 від 14.06.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу 2-кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
14) Договір про надання консультаційних послуг №07/06 від 07.06.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з оренди комерційної нерухомості в м. Дніпропетровську);
15) Договір про надання консультаційних послуг №03/06 від 03.06.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з оренди 1-кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
16) Договір про надання консультаційних послуг №09/07 від 09.07.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з оренди 2-кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
17) Договір про надання консультаційних послуг №02/07 від 02.07.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу комерційної нерухомості в м. Дніпропетровську);
18) Договір про надання консультаційних послуг №16/08 від 16.08.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з оренди 1-кімнатних квартир в м. Дніпропетровську);
19) Договір про надання консультаційних послуг №06/08 від 06.08.2013 року (п. 1.1 предмет договору: консультаційні послуги з питань ринкових пропозицій з продажу житлових будинків, дач, котеджів в м. Дніпропетровську).
Пунктом 1.2 вказаних договорів передбачено надання виконавцем - ТОВ «Інвест-Проект» консультаційних послуг замовнику - ТОВ фірма «Інкон-центр» в письмовій та/або усній формах.
Пунктом 1.3 цих договорів встановлено, що виконавцем - ТОВ «Інвест-Проект» надається замовнику - ТОВ фірма «Інкон-центр» звіт з питань, викладених у п.1.1 «Предмет договору».
Відповідно до п. 2.1 договорів при їх виконанні виконавець зобов'язується:
2.1.1. У письмовій та/або усній формах у встановлений сторонами термін надати замовнику консультаційні послуги, вказані в п.1.1 Договору;
2.1.2 Відповідно до п.4.1. Договору передати замовнику звіт з питань, вказаних п.1.1. договору;
2.1.3. Надавати замовнику на його прохання пояснення щодо звіту з питань, вказаних у п. 1.1. договору;
2.1.4. Не розголошувати комерційну таємницю замовника.
Відповідно до п.п.2.2.1 при виконанні договорів замовник зобов'язується оплатити виконавцю надані ним консультаційні послуги, відповідно до розділу 3 договору та згідно з п.п.2.2.2 договору прийняти консультаційні послуги, надані виконавцем, відповідно до умов договору.
На підтвердження виконання операцій за вищевказаними договорами позивачем до перевірки надані вищевказані договори, акти задачі виконаних робіт, звіти та платіжні доручення.
Втім, зазначені документи не містять необхідних для цілей оподаткування відомостей про зміст розглядуваних операцій, порядок їх виконання та конкретних виконавців цих послуг.
Так, у звітах не вказано конкретну адресу квартир/комерційної нерухомості щодо яких проводилися дослідження, а наведена інформація щодо кожного опису об'єкта нерухомості не відповідає поняттю консультаційних послуг з питань ринкових пропозицій з оренди/продажу нерухомості, оскільки зі змісту цих звітів неможливо встановити який висновок зроблено кожним звітом про об'єкти нерухомості, неможливо встановити мету проведення цих консультаційних послуг та пов'язати їх з витратами позивача.
Також слід зазначити, що зі змісту звітів, слідує, що вони базуються на даних інтернет - газети безкоштовних оголошень Авізо, що фактично виключає здійснення ТОВ «Інвест-Проект» пошуку і обробки інформації для надання консультаційних послуг позивачу.
При оцінці актів здачі-приймання консультаційних послу, підписаних між позивачем і ТОВ «Інвест-Проект», як доказів здійснення позивачем господарських операцій з придбання консультаційних послуг, сума ПДВ в ціні за які була включена позивачем до податкового кредиту, суд зазначає на ідентичність та загальний характер інформації, наведеній в них щодо господарських операцій, стосовно яких ці акти складені. Так, акти не містять конкретизації таких послуг, одиниці виміру, якими керувався постачальник при визначенні їх вартості, як-то: ціна за годину роботи фахівця, виконання конкретного завдання тощо.
Таким чином, долучені до матеріалів справи первинні документи, складені за результатами операцій з ТОВ «Інвест-Проект», не відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704, оскільки містять лише загальні відомості щодо виду виконаних робіт, форми оплати, але жоден з них не несе в собі докази виконання та передачі (надання) послуг з урахуванням їх специфіки.
Відсутність в документі, складеному для фіксації господарської операції, визначеної наведеними нормами інформації, нівелює його значення як доказу здійснення господарської операції, якщо іншими, визначеними та оформленими відповідно до нормативно встановлених вимог документами ця прогалина в документуванні господарської діяльності не заповнена. Інформації щодо змісту, обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції належить одне з основних значень в облікових документах, оскільки така інформація дозволяє встановити вартісні показники господарської операції, які можуть приймати участь у податковому обліку суб'єкта господарювання як платника податків, зокрема податку на прибуток та податку на додану вартість.
Слід також враховувати, що специфіка надання консультаційних послуг передбачає наявність безпосереднього контактування замовника з виконавцем у формі особистих зустрічей, ділового листування тощо, однак, доказів наведеного при взаємовідносинах з ТОВ «Інвест-Проект» позивачем не надано.
Також слід зауважити, що при виборі виконавця такого виду послуг, як надання консультацій, зазвичай оцінюється ділова репутація підприємства на ринку, перевіряється наявність кваліфікованого персоналу тощо, важливе значення має конкретний фахівець та його особистий досвід, а тому перевірка позивачем наявності державної та податкової реєстрації у спірного постачальника послуг з офіційних джерел інформації не може вважатися проявом платником достатнього ступеня обережності та обачливості при виборі контрагента у розглядуваних правовідносинах.
Крім того, ТОВ «Інкон-Центр» не надано обґрунтованих пояснень щодо до вибору контрагента та не доведено необхідність залучення саме ТОВ «Інвест-Проект» для надання консультаційних послуг, оскільки позивач самостійно надає замовникам послуги щодо фінансово-економічного аналізу, оцінки нерухомого майна, майнових прав та бізнесу, проводить дослідження ринкових цін на нерухоме майно, юридичного супроводження, управлінського консалтингу та має у штаті підприємства власні трудові ресурси (департамент оцінки із передбаченим штатним розкладом 5,5 посадових одиниць), які можуть виконувати дані консультаційні послуги без залучення третіх осіб.
Водночас, вид діяльності ТОВ «Інвест-Проект» - 33.20-установлення та монтаж машин і устаткування.
При цьому з аналізу податкової звітності слідує, що ТОВ «Інвест-Проект» при постачанні позивачу консультаційних послуг по ланцюгу придбання не мало в наявності таких послуг, як придбаних у інших контрагентів-постачальників, та не мало необхідних виробничих та трудових ресурсів для здійснення таких послуг самостійно з подальшим постачанням ТОВ «Інкон-Центр».
До того ж, позивачем не надано доказів, які б свідчили про наявність дійсної ділової мети на отримання таких консультаційних послуг (не зазначено для яких саме потреб вони були необхідні), а також не доведено прогнозованого та реального впливу від отримання цих консультаційних послуг на власну господарську діяльність.
Разом з тим, відповідність господарської операції діловій меті, про що може свідчити і економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, є необхідною умовою для реалізації платником податку права на податковий кредит. Це відповідає самому змісту вищенаведених норм ПК України, які надають платнику податку право зменшити податкові зобов'язання на суму податку, сплаченого ним у зв'язку з придбанням товарів (послуг) при здійсненні господарської діяльності. Встановлення законодавцем податкових преференцій має на меті стимулювання ділової активності учасників торгівельного обороту, що, в свою чергу, презюмує здійснення господарських операцій, що є об'єктом оподаткування, з метою досягнення економічного ефекту (ділової мети), а не тільки з метою отримання податкової вигоди. Відсутність економічної доцільності господарських операцій, окрім як здійснення їх з метою отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, є підставою для зменшення в податковому обліку платника податку суми податкового кредиту.
Завідома для платника податків відсутність розумного (з точки зору загальноприйнятих, звичайних правил господарювання) обґрунтування витрат при здійсненні господарської операції, як правило, виключає підстави для збільшення у податковому обліку витрат та/або податкового кредиту, оскільки таке, у більшості своїй, свідчить про відсутність ділової мети при здійсненні господарської операції як притаманної риси господарської діяльності. При цьому не має значення, що фінансові показники такої господарської операції, які враховані в податковому обліку, підтверджені документами, вимога стосовно оформлення яких встановлена правовими нормами.
Дійсно норми ПК України не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит від виконання податкового обов'язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг). Однак, у разі встановлення в судовому процесі обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов'язань, зокрема у створенні штучних підстав для збільшення валових витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов'язку, при встановлених обставинах, які не підтверджують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на податковий кредит є безпідставною.
За таких обставин, у задоволені адміністративного позову слід відмовити у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.94 КАС України сума сплаченого судового збору останньому не повертається.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інкон-Центр» до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова