Справа № 264/1953/17
Суддя: Кузнецов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/1953/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив: визнати причину пропуску строку на звернення до суду поважною та відновити пропущений процесуальний строк; визнати постанову адміністративною комісії виконавчого комітету маріупольської міської ради №1496 від 09.11.2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП незаконним та скасувати її; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП закрити у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 20 квітня 2017 року з отриманої постанови державного виконавця дізнався про наявність відносно себе постанови адміністративної комісії про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за ст.152 КУпАП. Вважав незаконним винесену постанову відносно себе та протокол про адміністративне правопорушення, складений працівниками міліції. Наголошував, що будь-якого відношення до торгового кіоску не має, не вчиняв дій з його встановлення, а працівник поліції, не зясувавши всіх обставин, незаконно без його присутності склав протокол.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказувала на законність дій працівників поліції при складанні протоколу відносно ОСОБА_1 та обґрунтованість прийнятої за результатами розгляду постанови.

Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2016 року працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 152 КУпАП про те, що ОСОБА_1 24.10.2016 року об 10:48 години самовільно встановив торгівельний кіоск за адресою: м.Маріуполь, Центральний район, бул.Шевченко, 264, чим порушив розділ 12 пункту 12.7 ґ) правил благоустрою території м.Маріуполя 6/8-616 від 21.06.2011 року.

09 листопада 2016 року Адміністративною комісією Виконавчого комітету Маріупольської міської ради було прийнято постанову №1496, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 1700,00 грн.

В частині 1 статті 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Стаття 6 у ч. 1 КАС України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст.7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії виконавчих органів сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, зокрема, передбачені статтею 152 КУпАП.

При цьому у ході складення матеріалів про адміністративні правопорушення та прийняття постанови за результатами даних матеріалів органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи згідно з приписами ст. 19 Конституції України зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто будь-яке відхилення або недотримання передбаченого законом (підзаконним) актом встановленого порядку дій органами державної влади, може призвести до порушення законних прав громадян під час вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

З протоколу, складеного працівником поліції, та мотивувальної частини винесеної постанови вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 з обєктивної сторони полягало у самовільному встановлені ним 24.10.2016 року о 10:48 години торгівельного кіоску по бул.Шевченка, буд.264. Наявність такого формулювання правопорушення при його оскарженні передбачає обовязок доведення перед судом безпосереднього факту причетності ОСОБА_1 до фізичного встановлення торгівельного кіоску у вказаний в протоколі час.

Такі обставини повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема визнавальними поясненнями особи, стосовно якої складено протокол, поясненнями свідків або відеозаписами та іншими доказами, що підтверджують неспростовну причетність до встановлення кіоску.

Проте в якості доказу вказаних фактів представлено лише протокол та письмові пояснення ОСОБА_1, в яких останній зазначив, що на момент перевірки працівниками поліції торгівельного кіоску ніяких документів при ньому не було. При цьому будь-яких відомостей про встановлення ним даного кіоску або належність обєкту в поясненнях ОСОБА_1 не відображено.

Разом з тим, позивач наголошує, що як на момент складання протоколу так і на теперішній час він не має відношення до даного кіоску та в день складання протоколу знаходився неподалік торгового обєкту, прибувши до своєї знайомої, яка працює реалізатором.

Згідно листа Управління патрульної поліції в місті Маріуполі від 07.07.2017 року відеозапис за 24.10.2016 року, на якому зафіксовані події за участю ОСОБА_1, відносно якого був складений протокол про адміністративне правопорушення серія ДО №023130, на даний час вже відсутній через сплив терміну зберігання.

Крім того, позивачем в якості непричетності до даного кіоску та торгового місця представлено реєстраційні документи, ліцензії та дозвільні документи на здійснення ним іншим видом підприємницької діяльності ніж торгівля хлібо-булочними виробами та за іншими адресами, ніж адреса, вказана у постанові.

Суд звертає увагу, що за приписами ст.293 КУпАП, розглядаючи скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд повинен перевірити, зокрема, чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об'єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, а наявність протоколу про адміністративне правопорушення не дає достатніх підстав для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Таким чином, на підставі наявних доказів та зібраних відомостей про обставини вчинення правопорушення суд приходить до висновку, про недоведеність законності прийнятої відносно ОСОБА_1 постанови та накладення адміністративного стягнення за ст.152 КУПАП, оскільки в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження того факту, що ОСОБА_1 має будь-яке відношення до встановлення торгівельного кіоску за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, бул. Шевченка, 264.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що постанова адміністративної комісії виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 1496, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу адміністративного судочинства України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1700 грн. є необґрунтованою, оскільки прийнявши постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та піддавши його адміністративному стягненню, відповідачем не встановлено, чи є в діях ОСОБА_1 ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні.

Згідно статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи те, що до суду не представлено доказів вручення позивачу оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому суд не може вважати, що позивач був обізнаний про винесену постанову та мав обєктивну можливість своєчасно звернутися до суду із позовом для її оскарження, у зв'язку із цим причина пропуску строку для звернення до суду із позовом є поважною, а строк підлягає поновленню.

За таких обставин оскаржувана позивачем постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 86, 94, 97, 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії Виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 1496 від 09 листопада 2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо така не була подана.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного адміністративного суду України через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Д. В. Кузнецов