Справа № 804/3074/17
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 р. Справа № 804/3074/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.,
при секретарі Виноградовій Т.В.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" про стягнення заборгованості, -
Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» (далі ДВНЗ «Криворізький національний університет», відповідач) про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком №1 та списком №2 в сумі 8870,95 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що внаслідок порушення вимог частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV відповідач має заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату і доставку пенсій за списком №1 та №2.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимог підтримала та просила суд задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду судового засідання повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представником відповідача надані суду письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що всі зазначені особи-пенсіонери по даній справі працювали в Спеціалізованому управлінні «Спецмонтажшахтпроходка» (після реорганізації «Дослідне виробництво НДГРІ») на умовах повного робочого дня під землею. Оскільки спірна сума заборгованості складається з витрат на виплату та доставку пенсій особам, яким було призначено пенсії за списком №1, та які згідно з відомостями, вказаними у довідках, були зайняті повний робочий день на підземних роботах, виплата пенсій має здійснюватись виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Як вбачається з доказів, наданих відповідачем, а саме особових карток пенсіонерів, яким здійснювалась виплата пільгової пенсії, вони були працівниками Спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка», яке з 01.10.1987 р. було реорганізовано в Дослідне виробництво (в картках працівників зазначається відповідно як УСМШП та ОП). Вказані суб'єкти були окремими юридичними особами. Відповідач не був визнаним у встановленому законодавством порядку правонаступником вказаних організацій. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» перебуває на обліку та є платником єдиного соціального внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в Криворізькому південному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.
Відповідно до облікових даних Державний вищий навчальний заклад "Криворізький національний університет" має заборгованість перед Криворізьким південним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області по виплаченим Пенсійним фондом пільговим пенсіям працівникам по списку №1 в розмірі 8274,32 грн. та по списку №2 у розмірі 596,63 грн.
Статтею 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Згідно статей 1, 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суб'єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи зобов'язані відшкодовувати органам пенсійного фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пунктів «б»-»з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку.
Виходячи з приписів п. 16 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Пунктом «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з нормами частини 5, 6 пункту 2 розділу 15 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-»е» та «ж» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах врегульовано розділом 6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16 січня 2004 року за №64/8663.
Згідно з пунктами 6.1. та 6.2. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах 100% фактичних витрат на виплату і доставку пенсій призначених відповідно до абз. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Згідно п. 6.4. та 6.7. Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця, до 25 числа, вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Відповідно до п. 6.8. зазначеної Інструкції у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.
Приписами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Проте, представником позивача на підтвердження того, що наведені у таблиці та розрахунку суми позову пенсіонери, яким виплачена пільгова пенсія за спірний період працювали на підприємстві відповідача, жодних доказів не надано.
Не наведено було жодних підстав, які б свідчили про те, що вказані пенсіонери знаходились у трудових відносинах з відповідачем і у ході судового розгляду справи.
З 24.12.1996 року Дослідне виробництво було ліквідовано.
У процесі ліквідації УСМШП Міністерство чорної металургії УРСР не визначало правонаступником жодний із структурних підрозділів відповідача, або самого відповідача, а останній, в свою чергу, не приймав від УСМШП основні фонди, не був стороною передавального акта або іншого документу, який би свідчив про таке правонаступництво.
При цьому, судом встановлено, що архівні документи як СП «Спецмонтажшахтопроходка» так і Дослідного виробництва знаходяться на зберіганні в Державному науково-дослідному гірнорудному інституті, який в 2005 році змінив назву на Державне підприємство «Науково-дослідний гірнорудний інститут».
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2011 року №280 Указом Президента України від 24.05.2011 року №599/2011 Державне підприємство «Науково-дослідний гірнорудний інститут» реорганізовано (приєднано) до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет».
Отже, вищезазначеними судовими рішеннями вже встановлений факт того, що Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» не був визнаний у встановленому законодавством порядку правонаступником вказаних організацій, а відповідно, не має відповідати за їх зобовязаннями.
За приписами частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що обставини, які стосуються відсутності факту правонаступництва відповідача ліквідованих підприємств ДП «Науково-дослідний гірничорудний інститут» та СУ «Спецмонтажшахтопроходка» та Дослідного виробництва НДГРУ з приводу стягнення з відповідача пільгових пенсій встановлені вищенаведеними судовими рішеннями в адміністративних справах, які набрали законної сили, а тому не можуть бути предметом доказування у цій адміністративній справі незалежно від періоду його настання, виходячи з вимог статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представник позивача не спростував встановлених судовими рішеннями обставин.
За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Криворізького південного обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення заборгованості відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, визначені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 18 липня 2017 року.

Суддя ОСОБА_2