Справа № 802/685/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 липня 2017 р. Справа № 802/685/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Медвідь І.О.,

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "ВІНОБЛАГРОЛІС" до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу та припису

в с т а н о в и в :

28.04.2017 року Дочірнє підприємство "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "ВІНОБЛАГРОЛІС" звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу та припису.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у період з 11.10.2016 року по 26.10.2016 року відповідачем було проведено планову перевірку дотримання ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "ВІНОБЛАГРОЛІС" вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, за наслідками якої складено відповідний Акт №04/83 , із встановленими порушеннями вимог статей 19, 54, 64, 67, 69, 90 Лісового кодексу України. Враховуючи виявлені в ході перевірки порушення, 26.10.2016 року відповідачем винесено припис із вимогами їх усунення у визначений строк.

Позивач зауважив, що не є постійним лісокористувачем на території Тульчинського адміністративного району Вінницької області, а відтак, не є субєктом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів. Крім того вказав, що на його думку на Державну екологічну інспекцію розповсюджуються обмеження встановлені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII, а саме встановлено мораторій на проведення перевірок позивача. Обсяг доходу ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "ВІНОБЛАГРОЛІС" у 2015 році становив менше 20 мільйонів гривень, а тому перевірку позивача відповідач мав право проводити лише з дозволу Кабінету Міністрів України, доказів отримання якого відповідачем позивачу під час перевірки не було надано. Крім того, позивач вважає, що відповідач зобовязаний повідомити його про порядок оскарження винесених ним документів, чого ні усно, ні письмово зроблено не було. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Вінницькій області щодо проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства позивачем в період з 11.10.2016 року по 26.10.2016 року;

- визнати протиправними та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Вінницькій області №93-П від 19.09.2016 року та припис від 26.10.2016 року.

У ході судового розгляду адміністративної справи, після початку розгляду адміністративної справи по суті, представником позивача заявлено клопотання про зміну позовних вимог, яка по своїй суті є заявою про зміну предмету адміністративного позову, з огляду на що, керуючись положеннями ч. 1 ст. 137 Кодексу адміністративного судочинства України, протокольною ухвалою суду від 19.07.2017 року представнику позивача відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, що викладені у позові та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, що викладені письмово та долучені до матеріалів справи (а.с. 48-49, 61). Просили у задоволені позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, прийшов до висновку, що в задоволені адміністративного позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Наказом Державної екологічної інспекції України від 20 вересня 2016 року № 129, затверджено план заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України та її територіальних органів на IV квартал 2016 року, серед яких ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "ВІНОБЛАГРОЛІС" включено до переліку установ, що підлягають перевірці, зі строком здійснення заходу 10.10.2016 року - 31.10.2016 року (а.с. 53, 54).

Відповідно до Наказу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області №93-П від 19.09.2016 року та направлення №383 від 10.10.2016 року відповідачем у період з 11.10.2016 року по 26.10.2016 року проведено планову перевірку дотримання позивачем вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів. За наслідками проведеної перевірки посадовими особами Державної екологічної інспекції у Вінницькій області складено Акт № 04/83 від 26.10.2016 року (а.с. 5-11), у висновках якого встановлено наступні порушення ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "ВІНОБЛАГРОЛІС":

- 19 січня 2015 року Вінницьким обласним комунальним спеціалізованим лісогосподарським підприємством «Віноблагроліс» за порядковим номером 47 було виписано лісорубний квиток ОСОБА_2 02 ЛКБ № 364160 та надано дозвіл ДП «Тульчинський райагроліс» на проведення прохідної рубки у кварталі 51 виділ 12.1 площею 3,8 га. У вказаному лісорубному квитку в стрічці «На підставі» зазначено, що він виписаний на підставі матеріалів лісовпорядкування, проте зазначений захід, тобто рубка догляду прохідна, у матеріалах лісовпорядкування не запроектований, що не відповідає п. 4 «Правил поліпшення якісного складу лісів» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 724 де зазначено, що підставою для рубок формування і оздоровлення лісів є матеріали лісовпорядкування та обстежень, які проводяться власниками лісів або постійними лісокористувачами. Оскільки зазначений виділ являється грабовим і вік його на час проведення рубки становить 60 років, що не відповідає п. 17 «Правил поліпшення якісного складу лісів» де зазначено, що рубки догляду закінчуються за один клас віку до настання стиглості, тобто за десять років до проведення рубки головного користування у грабових насадженнях не 61-70 років, тобто зазначений захід у віці 60 років не є правомірним. Крім того ДП «Тульчинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» проведено зазначену рубку на підставі згаданого лісорубного квитка у 2015 році, але не у виділі, який зазначено у лісорубному квитку ОСОБА_2 02 ЛКБ № 364160 тобто 12.1 а у виділі 27, який абсолютно ідентичний і по складу насадження і по віку виділу 12. До того ж, повнота насадження у виділі 27 становить 0.7, що не відповідає п. 13 «Правил поліпшення якісного складу лісів» де зазначено, що прохідні рубки при повноті 0.8 і нижче не проектуються. Крім того, ДП проведено відведення ділянки для проведення рубки головного користування у 2017 році в зазначеному 27 виділі (згідно матеріалів лісовпорядкування 2015 року виділ № 15) тобто це підтверджує те, що вік насадження стиглий і підлягає суцільній вирубці. Враховуючи викладені вище обставини, прохідна рубка у кількості 178 дерев різних порід та діаметрів (кількість дерев визначено шляхом проведення контрольного переліку пнів зрізаних дерев), яка проведена у кварталі 51 виділ 27 площею 3,8 га на території Холодівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області на підставі лісорубного квитка ОСОБА_2 02 ЛКБ № 364160 є незаконною. Розмір шкоди заподіяної лісу внаслідок незаконної порубки дерев становить 118 621, 68 грн. (Порушено статті 19,67, 69 Лісового кодексу України, пункти 4,5,13, 17 Правил затверджених Постановою Кабінету Міністрів №724);

- 04.10.2016 року управлінням СБУ у Вінницькій області на підставі листа, від 04.10.2016 року № 53/6/7-2994н/п було залучено спеціалістів Держекоінспекції у Вінницькій області для проведення контрольного переліку пнів зрізаних дерев породи дуб на ділянці рубки головного користування 2016 року площею 2,1 га у кварталі 123 виділ 8.3 ДП «Тульчинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Під час проведення контрольного переліку пнів зрізаних дерев було виявлено незаконну порубку дерев (дерева, які не відповідають кількості зазначеній у матеріалах відводу та взагалі відсутні у переліку) у кількості 33 шт., породи дуб різних діаметрів 7 шт., породи липа різних діаметрів та одного клена з діаметром пня 48 см. Крім того, під час проведення планового заходу контролю Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області було проведено обмір площі зазначеної ділянки, яка відповідає зазначеній у лісорубному квитку ОСОБА_2 02 ЛКБ № 513475. Розмір школи заподіяної лісу незаконною порубкою дерев становить 275 792,69 грн. (Порушено статті 19, 64, 67, 69, 90 Лісового кодексу України);

- Квартал 140 виділ 8.2 рубка головного користування 2016 року проведення. За результатами обміру площі зазначеної ділянки було встановлено, що площа ділянки не відповідає зазначеній у лісорубному квитку ОСОБА_2 02 ЛКБ № 513475 від 04 лютого 2016 року 2,2 га, а фактична площа становить 2,5 га. за результатами зазначеного за межею вказаної ділянки було виявлено незаконну порубку 87 дерев (дерев, які не відповідають кількості зазначеній у матеріалах відводу та не зазначених у матеріалах відводу взагалі) різних порід та діаметрів із них 69 дерев породи дуб різних діаметрів, липа з діаметром пня біля шийки кореня 36 см., в кількості 1шт., черешня різних діаметрів у кількості 4 шт., клен різних діаметрів у кількості 9 шт., та породи ясен різних діаметрів у кількості 4 шт. на території Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Розмір шкоди заподіяної лісу у наслідок незаконної порубки дерев становить 567 997, 79 грн. Крім того, за межею ділянки вздовж лінії 11-14 виявлено захаращення порубкових решток тридцяти метрової зони. Розмір шкоди заподіяної лісу внаслідок захаращення тридцятиметрової зони (площею 0,2040 га) становить 944,75 грн. (Порушено статті 19, 64, 67, 69, 90 Лісового кодексу України, пункт 44 Санітарних правил в лісах України);

- 11.10.2016 року управлінням СБУ у Вінницькій області на підставі листа від 10.10.2016 року № 53/6/7-2145н/т було залучено спеціалістів Держекоінспекції у Вінницькій області для проведення обміру пнів незаконної порубки дерев у полезахисній лісовій смузі біля с. Даньківка Тульчинського району Вінницької області. Зазначена полезахисна лісова смуга перебуває під охороною ДП «Тульчинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» та відноситься до кварталу № 11 на підставі наказу від 14.10.2014 року по ДП «Про приєднання полезахисних лісових смуг до земель лісового фонду». За результатами проведення зазначеного заходу було виявлено незаконну порубку дерев у кількості 12 шт., різних порід та діаметрів на території полезахисної лісової смуги у кварталі №11 ДП «Тульчинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» в межах Печерської селищної ради Тульчинського району Вінницької області. Розмір шкоди заподіяної лісу незаконною порубкою дерев становить 127 095, 70 грн. (Порушено статті 19, 64, 67, 69, 90 Лісового кодексу України, пункт 44 Санітарних правил в лісах України);

- Квартал 140 виділ 8 (1) площа 3,0 га. ділянка лісових культур горіха чорного (згідно матеріалів технічного приймання) 2014 року створення. Потребують проведення догляду та доповнення (Порушено статтю 19, Лісового кодексу України, пункти 31, 38 «Правил відтворення лісів»);

- Квартал 80 виділ 5.2 площа 2,9 га санітарно-вибіркова рубка 2016 року проведення, на ділянці виявлено пошкодження до ступеня припинення росту дерева породи граб з діаметром стовбура біля шийки кореня 22 см. на території Клебанської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Розмір шкоди заподіяної лісу внаслідок пошкодження дерев становить 1099,52 грн. (Порушено статтю 19, Лісового кодексу України, пункт 43 Санітарних правил в лісах України);

- Квартал 80 виділ 6 (4) площа 1,2 га, ділянка лісових культур горіха чорного (згідно матеріалів технічного приймання) 2015 року створення. Потребують проведення догляду та доповнення. (Порушено статтю 19 Лісового кодексу України та п. 31, 38 «Правил відтворення лісів»);

- Підприємством своєчасно та якісно не вносяться зміни до матеріалів лісовпорядкування, останні записи були внесені у 2009 році. (Порушено статтю 54 Лісового кодексу України).

Примірник даного Акту було отримано директором ДП «Тульчинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» ОСОБА_4 26.10.2016 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 10 з/б).

Того ж дня, з метою усунення встановлених перевіркою порушень вимог природоохоронного законодавства, старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області, винесено припис від 26.10.2016 року про зобов'язання позивача усунути порушення встановлені в Акті перевірки № 04/83 від 26.10.2016 року у встановлені терміни (а.с. 14).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державними органами управління в галузі охорони навколишнього природного середовища і використання природних ресурсів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та інші державні органи, до компетенції яких законами України віднесено здійснення зазначених функцій.

Згідно з Положенням про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженому Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 04.11.2011 року № 429, Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має, зокрема, право: проводити перевірки з питань, що належать до її компетенції, видавати за їх результатами обов'язкові для виконання приписи, розпорядження; перевіряти документи на право спеціального використання природних ресурсів (дозволи, ліцензії, сертифікати, висновки, рішення, ліміти, квоти, погодження, свідоцтва); вживати в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступати позивачем та відповідачем у судах.

Як вбачається із матеріалів справи обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в першу чергу вказує на те, що не було підстав проведення даної перевірки взагалі, оскільки на його думку, на Державну екологічну інспекцію розповсюджуються обмеження встановлені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII, а саме встановлено мораторій на проведення перевірок позивача, обсяг доходу якого у 2015 році становив менше 20 мільйонів гривень, а тому перевірку позивача відповідач мав право проводити лише з дозволу Кабінету Міністрів України, доказів отримання якого відповідачем позивачу під час перевірки не було надано.

Таким чином, позивач посилається на необхідність застосування до спірних правовідносин вимог п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року № 71-VІІІ, згідно з яким у 2015-2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

- з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

- з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи-підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 27 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Однак, суд вважає помилковими доводи позивача про поширення на спірні правовідносини вимог п. 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 року № 71-VІІІ.

Так, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" направлений на врегулювання відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів та передбачає внесення змін до податкового законодавства.

Отже, за своєю метою та змістом цей Закон покликаний врегулювати саме податкові, а не будь-які інші правовідносини.

Крім того, відповідно до п. 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вказаним Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності тих контролюючих органів, про які йдеться у пункті 41.1 статті 41 цього Кодексу. Такими органами є органи доходів і зборів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відтак, беручи до уваги завдання Державної екологічної інспекції у Вінницькій області щодо здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їх повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог природоохоронного законодавства (Положення, затверджене Наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 року № 136), суд доходить висновку, що відповідач у цій справі не є контролюючим органом доходів і зборів в розумінні вимог пункту 41.1 статті 41 ПК України.

Тому приписи пункту 3 Прикінцевих положень Закону від 28.12.2014 року № 71-VІІІ не можуть поширюватись на Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області, як помилково стверджує позивач.

Більше того, суд зауважує, що 28.12.2014 року законодавцем було прийнято два нормативно-правових акти, якими встановлено мораторії на проведення перевірок суб'єктів господарювання, а саме:

- Закон України "Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів щодо податкової реформи" № 71-VIII (п. 3 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на контролюючі органи в розумінні положень п. 41.1 ст. 41 ПК України;

- Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII (п. 8 Прикінцевих положень), яким мораторій на перевірки за колом суб'єктів поширено на усі контролюючі органи, крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України.

Вказане додатково засвідчує, що правовідносини, пов'язані з встановленням обмеження на проведення перевірок Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області регулювались саме пунктом 8 Прикінцевих положень Закону № 76-VIII від 28.12.2014 року, а не Законом № 71-VIII, і в часовому вираженні тривали протягом січня-червня 2015 року.

Натомість оскаржуваний Наказ прийнятий відповідачем 19.09.2016 року та стосується проведення планової перевірки ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "ВІНОБЛАГРОЛІС", як субєкта господарювання з високим ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища, у IV кварталі 2016 року, тобто не порушує обмежень на перевірки, встановлених Законом №76-VIII від 28.12.2014 року.

Безпідставними є висновки позивача, що постійний лісокористувач (ДП «Тульчинський райагроліс») не є суб'єктом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, оскільки, позивач є юридичною особою і відповідно до Плану заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на 4 квартал 2016 року, затвердженого наказом Держекоінспекції України від 20.09.2016 року № 129 заплановано перевірку позивача.

Крім того, пунктом 4 статті 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю)» передбачено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення субєкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Повідомлення повинно містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи або прізвище, імя по батькові фізичної особи-підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового звязку або вручається особисто під розписку керівнику чи уповноваженій особу субєкта господарювання юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі-підприємцю або уповноваженій ним особі.

Субєкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу.

Відповідно до п. 4 ст. 5 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю)», відповідачем 20.09.2016 року за вих. № 3358/04 на адресу позивача надіслано повідомлення про проведення планового заходу контролю від 19.09.2016 року (а.с. 50), на підтвердження чого надано в матеріали справи копію фіскального чеку відділення поштового звязку із списком відправлень рекомендованих листів. Відтак, критично оцінює твердження позивача щодо неповідомлення суб'єкта господарювання про проведення планової перевірки Державною екологічною інспекцією у Вінницької області. Крім того суд зауважує, що позивач мав право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу, чого зроблено не було.

Відповідно до п. 5 ст. 5 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю)», строк здійснення планового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо субєктів мікро-, малого підприємництва пяти робочих днів.

Позивач вказує на те, що відповідачем при проведення перевірки перевищено строк здійснення планового заходу, оскільки перевірку розпочато 11.10.2016 року, а закінчено 26.10.2016 року.

В той же час судом зясовано, що перевірка проводилась на підставі Плану заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на 4 квартал 2016 року, затвердженого наказом Держекоінспекції України від 20.09.2016 року № 129, яким визначено дату початку та строк здійснення заходу, а саме 10.10.2016 року 31.10.2016 року (а.с. 53).

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними посилання позивача на порушення строку здійснення планового заходу.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що в діях відповідача щодо проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства позивачем в період з 11.10.2016 року по 26.10.2016 року відсутня протиправність, з огляду на що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області №93-П від 19.09.2016 року про проведення планової перевірки ДП «Тульчинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс», а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вимога позивача про визнання протиправним та скасування припису від 26.10.2016 року про усунення порушень вимог природоохоронного законодавства є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області №93-П від 19.09.2016 року про проведення планової перевірки ДП «Тульчинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс», а тому задоволенню також не підлягає.

В силу положень ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані ними докази, суд доходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати, здійснені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

в с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович