Справа № 821/142/17
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

28 липня 2017 р. м. ХерсонСправа № 821/142/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Войтовича І.І. ,

при секретарі: Бондарчук О.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представники відповідачів - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про відвід судді в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Начальника Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України полковник ОСОБА_2, Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України

про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

16.01.2017 р. ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Начальника Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 (далі відповідач 1) та Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України (далі відповідач 2) в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ №546-вв від 26.12.2016 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

09.03.2017 р. постановою Херсонського окружного адміністративного суду, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017 р., позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ начальника Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26.12.2016р. № 546-вв в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1.

17.07.2017 р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі №821/142/17.

28.07.2017 р. позивачем в судовому засіданні заявлено клопотання про відвід судді в якому посилається на те, що у нього є сумніви в об'єктивності і неупередженості судді Войтовича І.І. Дане клопотання обгрунтовує тим, що відповідачем рішення суду не виконане в добровільному порядку, а тому позивач звертався з листами до суду про видачу виконавчого листа у даній справі, але йому було відмовлено, у зв'язку з чим вважає, що йому створено перепони для примусового виконання рішення суду. Також, вважає протиправною резолюцію судді Войтовича І.І. на заяві ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа. Крім цього, в якості підстави для відводу вказано, що дії судді Войтовича І.І. призвели до невиконання рішення суду по справі та не відновленню протиправно порушених особистих немайнових прав майора ОСОБА_1

У судовому засіданні позивач підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 27 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і відводиться за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. В ч.3 ст.30 КАС України зазначено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявлений до початку судового розгляду адміністративної справи по суті у письмовій формі з обґрунтуванням підстав для відводу.

Проаналізувавши аргументи, зазначені в заяві позивача про відвід судді, доводи та вимоги чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного КАС України, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду. Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності, чи наявні обставини, які гарантовано виключають упередженість судді.

Суд не переконаний, що у цій справі достатньо ознак, щоб вирішити, що суддя, який розглядає справу позивача, проявляє особисту упередженість.

Щодо доводів позивача про те, що відповідачем рішення суду від 09.03.2017 р. не виконане в добровільному порядку, у зв'язку з чим позивач звертався з листами до суду про видачу виконавчого листа у даній справі, але йому було відмовлено, а тому на його думку йому створено перепони для примусового виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Як вбачається з поданої позивачем заяви про відвід судді, ним зазначено, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 09.03.2017 р. було "визнано протиправним та зобов'язано відповідача скасувати наказ Херсонського прикордонного загону від 26.12.2016 р. №546-вв в частині притягнення майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності".

Проте, суд звертає увагу на те, що зазначеної постановою суду, відповідно до вимог позивача, "визнано протиправним та скасовано наказ начальника Херсонського прикордонного загону Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 26.12.2016р. № 546-вв в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1", а не зобов'язано відповідача скасувати оскаржуваний наказ.

Враховуючи зазначене, суд не приймає доводи позивача щодо упередженості суду в створенні перепон ОСОБА_1 для примусового виконання рішення суду, оскільки у примусовому порядку виконуються рішення в справах, де боржника зобов'язано до виконання певних дій або утриматись від їх виконання. Повноважень щодо скасування документів винесених іншими державними органами державний виконавець не має. Рішення про виконання і встановлення фактів та правовідносин не потребують примусового виконання внаслідок їх загальної обов'язковості. Оскільки рішення не містить заходів примусового виконання воно не підлягає примусовому виконанню органом державної виконавчої служби про, що і було роз'яснено ОСОБА_1 в листах - відповідях від 19.07.2017 р. та 25.07.2017 р.

Щодо інших посилань ОСОБА_1 у заяві про відвід судді, суд зазначає, що позивачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано належних доказів на їх підтвердження, а тому вони не приймаються до уваги судом.

Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Персональна неупередженість презюмується, якщо немає доказів протилежного. Позивач таких доказів не надав.

Разом з тим, вирішуючи питання про відвід судді, суд виходить з того, що Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться. Вирішується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі. Сам факт появи сумніву у безсторонності судді є підставою для скасування рішення, прийнятого таким суддею.

Проте, хоч суд в судовому засіданні не висловлював наперед свою думку щодо вирішення справи на користь відповідача, але враховуючи, що у позивача склалось враження, що суддя має намір відмовити у задоволенні вимог, сам факт недовіри особи може створити враження необєктивності та неупередженості судді в розгляді даної справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до обєктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справи і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий захист. Будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений (рішення у справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 р., заява No 33949/02).

Враховуючи викладене, суд знаходить заяву про відвід такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 30, 31, 160 КАС України, суд -

ухвалив:

Заяву позивача про відвід судді - задовольнити.

Справу №821/142/17 передати до відділу документального забезпечення і діловодства (канцелярії суду) для здійснення заміни судді відповідно до вимог Засад використання автоматизованої системи документообігу Херсонського окружного адміністративного суду.

Ухвала окремо не оскаржується, заперечення проти неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суддя Войтович І.І.