Справа № 682/940/17
Суддя: Мацюк Ю. І.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/940/17
Провадження № 2-а/682/51/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

з участю секретаря Захарчук С.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Славута в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 оборони України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Хмельницький обласний військовий комісаріат, про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 оборони України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Хмельницький обласний військовий комісаріат про визнання протиправним і скасування рішення ОСОБА_3 оборони України про повернення документів на доопрацювання, оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20 травня 2016 року № 3 та зобовязання ОСОБА_3 оборони України розглянути у встановленому порядку та строки заяву та документи щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду третьої групи, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 з прийняттям відповідного рішення.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити з викладених підстав.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 оборони України не зявився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника міністерства та залишення адміністративного позову ОСОБА_2 без розгляду.

В судове засідання представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Хмельницького обласного військового комісаріату не зявився, направив на адресу суду письмові пояснення в яких позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В судовому засіданні обєктивно встановлено, що в період з 03 березня 1980 року по 19 листопада 1980 року позивач ОСОБА_2 проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій на території Республіки Афганістан в складі В/Ч пп 93992 та має статус учасника бойових дій, що підтверджується даними копій військового квитка серії № ВІІІ № 067021 від 03 вересня 1986 року та довідки, виданої уповноваженою особою Славутського обєднаного міського військового комісаріату від 11 березня 2016 року за вихідним номером 21.

Згідно копії акта судово-медичного обстеження № 216 від 11 лютого 2011 року у позивача станом на 11 лютого 2011 року виявлені рубці мяких тканин тімяної і лобної ділянки голови, задньої поверхні правої полови грудної клітки, лівої лопаткової ділянки, які можуть бути слідами загоєння осколкових поранень, що могли бути спричинені обстежуваному під час проходження військової строкової служби в період 1980 року, про що свідчить характер і локалізація рубців та дані представлених документів.

Згідно копії витягу № 252 від 24 квітня 2013 року з засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, поранення та контузія позивача повязані з виконанням ним обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серії АВ № 0323797 від 13 червня 2014 року, позивачу встановлено довічно третю групу інвалідності. Причина інвалідності поранення, контузія, такі, що повязані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

В судовому засіданні обєктивно встановлено, що позивач звернувся до Хмельницького обласного військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в звязку із отриманням третьої групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, повязаних з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

03 березня 2017 року позивач звернувся до Хмельницького обласного військового комісаріату з листом щодо повідомлення причин відмови у виплаті такої грошової компенсації.

10 березня 2017 року за вихідним номером 7/536 Хмельницький обласний військовий комісаріат направив на адресу позивача лист згідно якого позивачу було розяснено підстави відмови у наданні одноразової грошової допомоги та одночасно з листом надано копії витягу з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 36 від 20 травня 2016 року та висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги позивачу № 7/719 від 18 березня 2016 року.

За даними копії витягу з Протоколу засідання комісії з розгляду питань, повязаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 36 від 20 травня 2016 року, відповідачем було прийнято рішення про необхідність повернення на доопрацювання документів, поданих на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не повязане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного спяніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Прийняте рішення є протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси позивача у справі з огляду на наступне.

Статтею 17 Конституції України передбачено забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв'язку із виконанням ними конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обовязок і військову службу».

Відповідно до ч.2 статті 41 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

При цьому, згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов'язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Пунктом 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

При цьому одноразова грошова допомога по 3 групі інвалідності позивачеві після звільнення з військової служби не призначалася та не виплачувалась.

На час встановлення позивачу 3 групи інвалідності з 13 червня 2014 року, нормативними актами, якими врегульовано його право на отримання одноразової грошової допомоги є: Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 5040-VI від 04.07.2012 року (набрав чинності з 01.01.2014 року) та Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Згідно частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за п.4 - встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до ч. 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов'язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Частиною 2 п. 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Надаючи офіційне тлумачення положень ст.58 Конституції України, Конституційний Суд України в рішенні від 09 лютого 1999 року у справі № 1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту, застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності, тобто з 13 червня 2014 року, незалежно від часу, що минув після звільнення його з військової служби.

При цьому, аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи повторного встановлення такої інвалідності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року № 21-446а14 та від 21 квітня 2015 року № 21-135а15.

Пунктом 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Водночас статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлений вичерпний перелік підстав коли призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов'язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

З наданих до справи доказів вбачається, що поранення і захворювання позивач отримав не внаслідок протиправних дій, а внаслідок виконання обов'язків військової служби під час участі в бойових діях.

Пунктом 4.7 Положення про організацію в ОСОБА_3 оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом ОСОБА_3 оборони України від 14 серпня 2014 року № 530, передбачено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає до Департаменту фінансів ОСОБА_3 оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Пунктом 4.8 Положення, визначено, що висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів ОСОБА_3 оборони України.

Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Пунктом 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, визначено, що розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Як встановлено судом, у визначений Законом трирічний термін позивач звернувся із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням йому 3 групи інвалідності з 13 червня 2014 року у відповідності до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року, яким врегульовано право позивача на отримання вказаної допомоги.

Разом з тим, відповідачем, всупереч вимогам чинного законодавства не було прийнято рішення ані про призначення, ані про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, натомість рішення прийнято про повернення на доопрацювання документів, оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми та каліцтва), зокрема про те, що воно не пов'язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку.

Таке рішення ОСОБА_3 оборони України є протиправним та підлягає скасуванню із зобов'язанням останнього розглянути у встановленому порядку та строки заяву та документи позивача ОСОБА_2 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду третьої групи, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 з прийняттям відповідного рішення.

Крім того, суд констатує і ту обставину, що твердження представника ОСОБА_3 оборони України на пропуск позивачем строків звернення до суду без поважних причин не знайшло свого підтвердження, оскільки позивач про прийняте рішення про повернення документів на доопрацювання вперше дізнався з листа Хмельницького обласного військового комісаріату за вихідним номером 7/536 від 10 березня 2017 року, жодних доказів про повідомлення позивача в передбачені законом строки про прийняте рішення, як на те вказує представник третьої особи, надано не було.

Таким чином, суд вважає процесуальний строк звернення до суду позивачем пропущено з поважних причин, а тому пропущений строк підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 99, 159-163, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_3 оборони України про повернення документів ОСОБА_2 на доопрацювання, оформлене Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби № 36 від 20 травня 2016 року.

Зобовязати ОСОБА_3 оборони України розглянути у встановленому порядку та строки заяву та документи ОСОБА_2 щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, як інваліду третьої групи, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з прийняттям відповідного рішення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Мацюк Ю. І.