Справа № 804/5874/16
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 липня 2017 рокусправа № 804/5874/16

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року у справі № 804/5874/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кабельний завод «Енергопром» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» (далі по тексту позивач) звернулось до суду з позовом до Дніпропетровської обєднаної ДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.03.2016 року № НОМЕР_1.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Дніпропетровська обєднана ДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що суд при прийнятті рішення не врахував, що контрагент позивача ППФ «Сокай» у своїй діяльності не створює реальних дій по наданню послуг, та метою діяльності якого є проведення фіктивних господарських операцій. Апелянт зазначив, що при перевірці позивача були відсутні первинні документи, якими підтверджується факт здійснення господарських операцій з контрагентом. Апелянт звернув увагу на обставини, які підтверджують фіктивність діяльності контрагента, а саме те, що ППФ «Сокай»з серпня 2015 року не звітує та не має виробничих потужностей та оборотних фондів, підприємство має ознаки фіктивності, за ланцюгом придбання товарів не підтверджено наявності чушки алюмінієвої, катанки мідної, стрічки кабельної. Апелянт вказував, що доказами нереальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами є відсутність оплати за отримані товари.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового кредиту визначена позивачем на підставі господарських взаємовідносин та на підставі виданих контрагентом податкових накладних, контрагент позивача є платником податків та спроможний здійснювати господарські операції, що підтверджується виконанням договору, укладеного між позивачем та ППФ «Сокай». Суд першої інстанції дійшов висновку, що взаємовідносини між позивачем та його контрагентом є фактичними, мають ознаки реальних господарських відносин та мають на меті отримання прибутку шляхом господарсько-договірних операцій. Суд вказав на відсутність доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій надання послуг, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили недобросовісність позивача як платника податків.

Матеріалами справи встановлено, що Дніпропетровською обєднаною ДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 08.02.2016 року по 12.02.2016 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» щодо документального підтвердження господарських відносин із платником податків ПП фірма «Сокай» їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.08.2015 року по 31.08.2015 року. За результатами перевірки 19.02.2016 року складено акт № 33/22-01/2375526. Згідно висновків перевірки викладених у акті ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» не підтверджено реальність здійснення господарських відносин із ППФ «Сокай» за серпень 2015 року, їх вид, обсяг, якість та розрахунки, зафіксовано порушення п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого завищено податковий кредит всього на суму 227699,20 грн. Підставою для визначення таких висновків на думку податкового органу є нереальність здійснення господарських відносин ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» з ППФ «Сокай», відсутність обєктів оподаткування та не можливість реального здійснення замовлений операцій.

На підставі акту перевірки Дніпропетровською обєднаною ДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області 02.03.2016 року винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» визначено суму грошового зобовязання з ПДВ на суму 341548,50 грн., з яких за основним платежем 227699,00 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями 113849,50 грн.

Матеріалами справи встановлено, що 31.08.2015 року між позивачем (покупець) та ППФ «Сокай» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 1/31, умовами договору передбачено, що продавець зобовязувався передати товар, найменування, кількість, ціна на товар вказується у накладних, які оформлюються на кожну партію товару окремо, покупець у свою чергу зобовязувався прийняти та оплатити отриманий товар. Умовами договору передбачено, що покупець сплачує поставлений товар відповідно до рахунків та накладних документів. Господарські взаємовідносини з ППФ «Сокай» було відображено позивачем у бухгалтерській та податковій звітності. ППФ «Сокай» видало ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» податкові накладні № 920 від 31.08.2015 року, № 929 від 31.08.2015 року, не мають недоліки, а саме, відсутні підписи особи, яка склала накладні. Надано видаткові накладні № 920 від 31.08.2015 року та № 929 від 31.08.2015 року.

Позивачем до суду апеляційної інстанції було надано договір № 117 від 30.12.2015 року про уступку боргу, згідно з яким до ППФ «Сокай» переходить право вимагати борг ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» з ТОВ «АВП-Електро» у сумі 787744,38 грн.

Колегія суддів критично сприймає даний договір у якості доказу оплати господарської операції з поставки товару ППФ «Сокай» по договору від 31.08.2015 року № 1/31.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом у лютому 2016 року була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» щодо підтвердження господарських відносин з ППФ «Сокай» за серпень 2015 року. Згідно акту перевірки від 19.02.2016 року № 33/22-01/2375526, розрахунки за нібито поставлений товар не проводились, у позивача станом на час проведення перевірки рахувалась кредиторська заборгованість. Вищевказаний договір № 117 від 30.12.2015 року про переуступку боргу не надавався до податкового органу та не оцінювався ним під час перевірки.

Позивачу, судом було запропоновано надати докази наявності боргу ТОВ «АВП-Електро» перед позивачем, який був підставою для укладання договору № 117 від 30.12.2015 року на суму зазначену в цьому договорі. Позивачу було запропоновано надати докази сплати ТОВ «АВП-Електро» боргу ППФ «Сокай» за договором № 117 від 30.12.2015 року.

Представник відмовився надати вищевказані докази. Виникає висновок про їх відсутність.

Крім того, позивачем не було надано рахунки, накладні.

У якості доказів здійснення поставки товару, ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» долучено до матеріалів справи копії товарно-транспортних накладних № 9 від 31.08.2015 року та № 10 від 31.08.2015 року. У товарно-транспортних накладних замовником та вантажовідправником перевезення вказано ППФ «Сокай», автопідприємством, що здійснює перевезення, вантажоодержувачем вказано ТОВ «Кабельний завод «Енергопром», пункт навантаження вказано м. Київ, пр. Перемоги, буд. 10, пунктом розвантаження є м. Дніпропетровськ, вул. Виробнича, буд. 14, вантажовідправником вказано ОСОБА_1, водями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Вказано, що перевезення виконувалось ППФ «Сокай» автомобілями НОМЕР_2 з причіпом та Volwo АЕ4071ЕО. Надано копії технічних паспортів на автомобілі НОМЕР_3, НОМЕР_4 (власник ТОВ «Кабельний завод «Енергопром») причіп Kogel реєстраційний номер НОМЕР_5. В товарно-транспортних накладних не вказані довіреності, за якими був одержаний товар, довіреності відсутні в матеріалах справи.

Варто вказати, що перевезення товару, відповідно до товарно-транспортних накладних виконувалось ППФ «Сокай», автомобілем НОМЕР_4, власником якого є ТОВ «Кабельний завод «Енергопром», однак до матеріалів справи не долучено докази на яких умовах ППФ «Сокай» користувалось автомобілем ТОВ «Кабельний завод «Енергопром».

Як вбачається з товарно-транспортних накладних та видаткових накладних, чушка алюмінієва транспортувалась у кількості 40000 місць та 5000 місць (згідно видаткових накладних 26000 кг) катанка мідна 5000 місць (згідно видаткової накладної 1200 кг + 3800 кг), стрічка брокабельна 11500 місць (згідно видаткової накладної 1500 кг). У товарно-транспортних накладних відсутня інформація про навантажувально - розвантажувальні роботи. Пояснень щодо навантаження та розвантаження товару представник позивача у судовому засідання не надав.

Тобто, враховуючи заявлені великі обєми поставок товару (чушка алюмінієва, катанка мідна, стрічна бронекабельна), колегія суддів вважає відсутні докази, навантаження/розвантаження такого товару.

У договорі від 31.08.2015 року № 1/31, що укладений між ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» та ППФ «Сокай», підписантом та директором ППФ «Сокай» сказано ОСОБА_1, разом з тим, ОСОБА_1 вказано експедитором при перевезенні товару, ним же підписано видаткові накладні, вказано підписантом податкових накладних.

В матеріалах справи наявне пояснення ОСОБА_1 від 12.12.2015 року, надане ВОВЕЗ ОУ ДПІ у Соломянському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до яких ОСОБА_1 не є керівником, головним бухгалтером, засновки ППФ «Сокай», підприємницьку діяльність не здійснював.

Представнику позивача в судовому засіданні було запропоновано заявити клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_1 та забезпечити його явку в судове засідання, представник позивача не вважав за необхідність такого допиту.

Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. На даних бухгалтерського обліку ґрунтується фінансова, податкова, статистична та інші види звітності. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Первинний документ згідно з визначенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» містить дві обовязкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкова ознака господарської операції кореспондується з нормами ПК України.

Відповідно до п. 44.1, п.п. 44.3 44.5 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що законодавцем визначається поняття первинних документів, як доказів, які підтверджують реальність здійснення економічної господарської операції, здійснення договірних відносин за результатами яких відбулась зміна майнового стану платника податків та змінились показники податкового зобовязання такого платника. Первинні документи повинні підтвердити укладання договору між платником податку, у даному випадку позивачем, його виконання тобто отримання послуг для власної діяльності, здійснення оплати, що передбачає передачу коштів від замовника на рахунок виконавця.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків. Позивачем не підтверджені витрати, як засіб оплати за отримані від контрагента послуги.

Згідно п. 198.2, 198.6 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними.

Передбачено, що якщо за результатами реальної господарської операції віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплаченого у вартості товару, відбувається на підставі належним чином оформлених документів, обов'язковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника податку є правомірними.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності відображення в податковому обліку господарських операцій з ППФ «Сокай» у звязку з відсутністю підтвердження дійсності виконання господарських операцій.

Колегія суддів вказує, що судове рішення відповідно до ст. 159 КАС України повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів зазначає, що витрати задекларовані ТОВ «Кабельний завод «Енергопром», не повязані з отриманням товару. В матеріалах справи є податкові накладні, які не підписані керівником товариства або уповноваженою особою, відсутні рахунки, довіреності на одержання товару, надані докази оплати (договір № 117 від 30.12.2015 року) колегія суддів вважає неналежним доказом з підстав, які приведені у даному судовому рішенні.

Позивачем не надано доказів тому, що придбаний товар ним був використаний в господарській діяльності , не було надано доказів переміщення товару по складському обліку.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кабельний завод «Енергопром» відмовити в повному обсязі.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року у справі № 804/5874/16 скасувати.

Прийняти нову постанову.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кабельний завод «Енергопром» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до ст., ст. 211-212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий