Справа № 816/715/17
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/715/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання - Панькіної А.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Шовкопляс О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської об"єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до заступника начальника - начальника Новосанжарського відділення Полтавської об"єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області Дубини Валерія Григоровича про визнання протиправною та скасування вимоги №Ф- від 27.10.2016.

Протокольною ухвалою суду від 15.06.2017 замінено первинного відповідача заступника начальника - начальника Новосанжарського відділення Полтавської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області Дубини Валерія Григоровича на належного відповідача - Полтавську об'єднану податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що не є страхувальником, платником страхових внесків, єдиного внеску, так як статус платника єдиного внеску не надавався, повідомлення про взяття на облік позивачу не надсилалися. Вказував на те, що в порушення норм Податкового кодексу України, контролюючим органом не надіслано позивачу копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної/виїзної перевірки. Проте, не зважаючи на даний факт, податковий орган виставив йому до сплати вимоги про сплату податкового боргу. Крім того, зазначав, що оскаржувану вимогу підготовлено Ткаченко, який перевірку не проводив, підписав вимогу про сплату боргу (недоїмки) не начальник ОДПІ чи його заступник, а начальник Новосанжарського відділення Дубина В.Г., заступник начальника Полтавської ОДПІ, який до Диканського відділення та позивача ніякого відношення не має.

Позивач в ході судового розгляду справи підтримав вимоги позовної заяви та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на висновки акту перевірки. Крім того, зазначив, що не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки позивач мав обов'язок зі сплати єдиного внеску, проте, його не виконав, у ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати сум єдиного внеску, через що відповідачем правомірно було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Заслухавши позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований в якості фізичної особи - підприємця 06.11.2008 року та 12.05.2015 року державним реєстратором внесено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 за власним рішенням.

21.03.2016 начальником Полтавської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області був прийнятий наказ №114 про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання ОСОБА_1 вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, терміном 5 робочих днів з 28.04.2016 за період з 01.01.2011 по 01.04.2016 /ас. 77/.

В період з 28.04.2016 по 06.05.2016 Полтавською ОДПІ, у зв'язку із зверненням позивача до державного реєстратора із заявою про припинення підприємницької діяльності, відповідно до наказу від 21.03.2016 №114, було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 01.04.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 01.04.2016, за результатами якої складений акт від 06.05.2016 № 94/16-24-13.1-6.

За змістом акту від 06.05.2016 № 94/16-24-13.1-6, перевіркою встановлено про неподання ОСОБА_1 звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011-2014 роки.

З огляду на вищевказані висновки, відповідач дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 п. 4 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що полягає у неподанні звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2011 рік, 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік. У зв'язку з неподанням ФОП ОСОБА_1 звітів про нарахування єдиного внеску за 2011, 2012, 2013, 2014 роки в ході перевірки визначено суму недоплати єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 на суму 20568,43 грн., в т.ч. за 2011 рік на 410,28 7 грн., за 2012 рік на 4572,42 грн., за 2013 рік на 4800,75 грн., за 2014 рік на 5071,75 грн., за 2015 рік (з 01.01.2015 по 12.05.2015) на 2113,23 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 06.05.2016 № 94/16-24-13.1-6 відповідачем винесено:

рішення від 23.06.2016 №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 170 грн.,

рішення від 23.06.2016 №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 3862,84 грн.,

податкову вимогу про сплату боргу від 23.6.2016 №Ф- на суму 20568,43 грн.

Із даними рішеннями позивач не погодився та оскаржив їх в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Полтавській області.

Рішенням ГУ ДФС у Полтавській області про результати розгляду скарги від 07.09.2016 №915/я/16-31-10-05-11 скаргу позивача задоволено частково, скасовано вимогу про сплату боргу від 23.6.2016 №Ф- та рішення від 23.06.2016 №, №, зобов'язано сформувати та направити ОСОБА_1 нову вимогу та нові рішення про застосування штрафних санкцій згідно вимог чинного законодавства.

Згідно вищевказаного рішення ДПС у Полтавській області про результати розгляду скарги та висновків акту позапланової перевірки від 08.04.2013 №3069/22.2-12/32860683, Полтавською ОДПІ 27.10.2016 винесено вимогу про сплату боргу №Ф- на суму 20568,43 грн. та рішення від 27.10.2016 №, №.

Із даними рішеннями позивач не погодився та оскаржив їх в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Полтавській області.

Рішенням ГУ ДФС у Полтавській області про результати розгляду скарги від 10.01.2017 №12/я/16-31-10-06-11 скаргу позивача задоволено частково, скасовано рішення від 27.10.2016 № в частині застосування штрафу в сумі 507,18 грн, в іншій частині скаргу позивача залишено без задоволення, а вимогу №Ф- від 27.10.2017 та рішення від 27.10.2016 № - без змін.

Рішеннями ДФС України про результати розгляду скарги №3808/я/99-99-11-02-02-25 від 22.03.2017 скаргу позивача на вказані рішення залишено без задоволення, а вимогу №Ф- від 27.10.2017 та рішення від 27.10.2016 №, рішення ГУ ДФС у Полтавській області про результати розгляду скарги від 10.01.2017 №12/я/16-31-10-06-11 - без змін.

Не погодившись із вказаною вимогою, позивач оскаржив її до суду.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обґрунтовуючи свій позов позивачем було зазначено, що контролюючий орган не мав права проводити перевірку правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування, оскільки відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням під розписку копії наказу на проведення перевірки.

Проте суд не може погодитися з такою позицією позивача з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів

Згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1.2 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Так, п. 78.1.7 ст. 78 Податкового кодексу України закріплено, що документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Пунктом 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України закріплено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Стаття 79 Податкового кодексу України визначає особливості проведення документальної невиїзної перевірки, п. 79.2 якої передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Ця норма встановлює, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

У зв'язку з набранням чинності Законами України від 04.07.2013 №404-VII "Про внесення змін до Податкового Кодексу України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи (надалі - Закон №404-VІІ ) та від 04.07.2013 р. №406-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи" з 01.10.2013 функції з адміністрування єдиного внеску Пенсійного фонду України передано Міністерству доходів та зборів України.

Згідно ч.2 ст. 12 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань забезпечує збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску, здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

Пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що органи доходів і зборів мають право: проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника Полтавської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області від 21.03.2016 №114 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1)" призначено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання ОСОБА_1 вимог податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, терміном 5 робочих днів з 28.04.2016 за період з 01.01.2011 по 01.04.2016.

Суд зазначає, що документи з питань проведення перевірок (запити, накази, акти, повідомлення про місце і час проведення розгляду заперечень, податкові повідомлення-рішення) надсилаються платникам податків у порядку, встановленому п. 42.2 ст.42 Кодексу.

Так, відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Копію зазначеного наказу одночасно з повідомленням від 05.04.2016 №1593/16-24-17.2-20 надіслано 05.04.2017 на адресу ОСОБА_1, однак поштове відправлення повернулося адресату з відміткою "за закінченням терміну зберігання" /77-81/.

Згідно з частиною 16 статті 25 зазначеного Закону України строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується, а відтак, зважаючи на надані законом повноваження проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, контролюючий органом може донараховувати суми єдиного внеску, застосовувати штрафні санкції, стягувати недоїмки, штрафні санкції за весь період існування суб`єкта підприємницької діяльності, починаючи з дати його взяття на облік як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З огляду на зазначене, дії відповідача з проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача є правомірними, перевірка була проведена в порядку встановленому Податковим кодексом України.

Надаючи оцінку оскаржуваній вимозі, суд виходить із наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно з п. 2.1 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-2 від 8.10.2010 (чинного до 08.01.2014) звіт до органів Пенсійного фонду подається особисто фізичною особою, страхувальником або відповідальною особою фізичної особи або страхувальника за місцем взяття на облік в органах Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 2.1 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 (чинного до 30.04.2015) звіт до органів доходів і зборів подається страхувальником або відповідальною особою страхувальника за місцем взяття на облік в органах доходів і зборів в один із таких способів: засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідальних осіб у порядку, визначеному законодавством; на паперових носіях, завірених підписом керівника страхувальника та скріплених печаткою (за наявності), разом з електронною формою на електронних носіях інформації; на паперових носіях, якщо у страхувальника кількість застрахованих осіб не більше п'яти. Звіт, надісланий поштою, не вважається поданим.

Згідно з п. 3 ч. 1. ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», для фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Як визначено ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», мінімальний страховий внесок сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця, а максимальна величина бази нарахування єдиного внеску максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Статтею 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) встановлено ставку судового збору в розмірі 34,7 % визначеної бази оподаткування.

Пунктом 4 Розділу ІІІ наказу №449 від 20.04.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (в редакції 2015 року) передбачено, що для платників, зазначених у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, - 34,7 відсотка суми, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати та розміру внеску, встановленого Законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

Пунктом 6 Розділу ІV Інструкції №499 передбачено, що обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними у підпункті 3 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування:

1) зазначена категорія платників самостійно для себе обчислює суму єдиного внеску, яка не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць, незалежно від отримання доходу (прибутку);

2) платники сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Платники можуть сплачувати єдиний внесок у вигляді авансового платежу в розмірі, який самостійно визначили, до 20 числа кожного місяця поточного кварталу. При цьому суми єдиного внеску, сплачені у вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку, який здійснюється ним за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з частиною 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) одночасно з актом документальної перевірки платника єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

В період з 28.04.2016 по 06.05.2016 Полтавською ОДПІ на підставі поданої заяви до державного реєстратора про припинення підприємницької діяльності, відповідно до наказу від 21.03.2016 №114, проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 по 01.04.2016, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 01.04.2016, яка набула форми акта від 06.05.2016 № 94/16-24-13.1-6.

Перевіркою встановлено та позивачем в ході розгляду справи не заперечується факт неподання ОСОБА_1 звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску протягом 2011-2015 років.

У зв'язку з неподанням ФОП ОСОБА_1 звітів про нарахування єдиного внеску за 2011, 2012, 2013, 2014 роки в ході перевірки визначено суму недоплати єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 на суму 20568,43 грн., в т.ч. за 2011 рік на 410,28 7 грн., за 2012 рік на 4572,42 грн., за 2013 рік на 4800,75 грн., за 2014 рік на 5071,75 грн., за 2015 рік (з 01.01.2015 по 12.05.2015) на 2113,23 грн.

Отже, перевіркою встановлено та підтверджено в ході судового розгляду факт несплати ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску на суму 20568,43 грн., відповідно, наявні підстави для донарахування позивачу грошового зобов'язання щодо сплати єдиного внеску.

27.10.2016 відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, відповідно до якої станом на 27.10.2016 за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у сумі 20568,43 грн., яка є недоїмкою зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Заборгованості зі сплати штрафу, пені вимога про сплату боргу (недоїмки) не містить.

З приводу доводів позивача про неправомірність збільшення позивачеві суми нарахувань по єдиному внеску, оскільки позивач не є страхувальником, платником страхових внесків, єдиного внеску, так як статус платника єдиного внеску не надавався, повідомлення про взяття на облік позивачу не надсилалися, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою - підприємцем 06.11.2008 року по 12.05.2015 та з 01.01.2012 перебував на сплощеній системі оподаткування /а.с. 9-10/.

Згідно реєстраційних облікових даних ІС «Податковий блок» датою взяття на облік ФОП ОСОБА_1, як платника єдиного соціального внеску, є 06.11.2008, реєстраційний номер НОМЕР_2, клас професійного ризику -1 /а.с. 113-122/.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 2 розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з дня набрання чинності цим Законом суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України №727/98 від 03 липня 1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва», розділу ІV Декрету Кабінету Міністрів України №13-92 від 26 грудня 1992 року «Про прибутковий податок з громадян», нараховують, обчислюють та сплачують єдиний внесок відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 3 наведеної норми перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється. Пенсійний фонд спільно з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та Державною податковою адміністрацією України проводить звірення платників страхових внесків у порядку, встановленому Пенсійним фондом спільно з Державною податковою адміністрацією України за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України №727/98 від 03 липня 1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», який не передбачає здійснення жодних реєстраційних чи перереєстраційних процедур таких платників з подальшою видачею відповідних документів.

Таким чином, з урахуванням пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», дія цього закону поширюється на позивача, як на платника єдиного внеску - фізичну особу підприємця, як особу, що обрала спрощену систему оподаткування.

Суд також не погоджується із твердженнями позивача про те, що оскаржувану вимогу підготовлено та підписано неуповноваженою особою відповідача, а саме підписав її не начальник ОДПІ чи його заступник, а начальник Новосанжарського відділення Дубина В.Г., заступник начальника Полтавської ОДПІ, який до Диканського відділення та позивача ніякого відношення не має.

Відповідно до п. 1 Положення про Полтавську об"єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Полтавській області, затвердженого наказом ДФС від 22.04.2016 №356, Полтавська об"єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області з центром у Полтавському районі з Диканським, Новосанжарським та Решетилівським відділеннями є територіальним органом Державної фіскальної служби України, який підпорядковується ДФС та Головному управлінню ДФС у Полтавській області.

ОДПІ забезпечує реалізацію повноважень ДФС на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно п. 11 вказаного Положення, начальник ОДПІ розподіляє обов'язки між своїми заступниками.

Підпунктом 2 пункту 12 Положення встановлено, що заступники начальника ОДПІ забезпечують виконання завдань ОДПІ у сферах, що закріплюються окремо за кожним із заступників /а.с. 62-66/.

Згідно організаційної структури Полтавської ОДПІ, затвердженої в.о. начальника ГУ ДФС у Полтавській області 10.02.2016, до структурного підрозділу «Керівництво» передбачено 6 штатних одиниць: начальник, перший заступник начальника, заступник начальника, заступник начальника-начальник Решетилівського відділення, заступник начальника-начальник Новосанжарського відділення, заступник начальника-начальник Диканського відділення /а.с. 67/.

Розподіл обов'язків між керівництвом Полтавської ОДПІ встановлено наказом Полтавської ОДПІ від 23.05.2016 №152 /а.с. 68/, згідно якого обов'язки по керівництву роботою відділу податків і зборів з фізичних осіб закріплено за заступником начальника Полтавської ОДПІ Якименком А.С.

Пунктом 2 даного наказу встановлено, що на період чергових відпусток, перебування у відрядженні, листах непрацездатності та інше Якименка А.С. заміняє заступник начальника-начальник Новосанжарського відділення Дубина В.Г.

З метою належної координації роботи структурних підрозділів Полтавської ОДПІ та у зв'язку з перебуванням у основній щорічній відпустці заступника начальника Якименка А.С., 10.10.2016 Полтавською ОДПІ внесено зміни до наказу Полтавської ОДПІ від 23.05.2016 №152 /а.с. 69/, якими встановлено, зокрема, що керівництво в роботі відділу податків і зборів з фізичних осіб здійснює заступник начальника-начальник Новосанжарського відділення Дубина В.Г.

Як вбачається із копії вимоги Полтавської ОДПІ №Ф- від 27.10.2016 /а.с. 23/, оскаржувана вимога підписана заступником начальника Полтавської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області Дубиною В.Г.

Отже, вимогу про сплату боргу №Ф- від 27.10.2016 підписано уповноваженою особою Полтавської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області.

Також, на думку суду є несуттєвими недоліки, пов`язані із зазначенням виду документальної позапланової перевірки у наказі на перевірку від 21.03.2016 та назвою акту перевірки від 06.05.2016 №91/16-24-13.1-, оскільки не є підставою для визнання висновків зазначеного акту протиправними, та не може слугувати самостійною підставою для скасування вимоги про сплату боргу та фактичного звільнення позивача від обов'язку щодо сплати єдиного внеску.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 52 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Суд зазначає, що підприємницька діяльність ОСОБА_1 припинена 12.05.2015, номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем НОМЕР_3.

Разом з тим, у випадку припинення підприємницької діяльності - фізичної особи зобов'язання не припиняються, а залишаються за підприємцем як фізичною особою. ОСОБА_1, незважаючи на реєстрацію припинення його підприємницької діяльності, несе відповідальність за своїми зобов'язаннями, у тому числі, і за зобов'язаннями по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, які виникли до припинення його підприємницької діяльності.

Враховуючи вищевикладене та те, що в ході розгляду справи підтверджено встановлений перевіркою факт неподання ФОП ОСОБА_1 звітів про нарахування єдиного внеску за 2011, 2012, 2013, 2014 роки та недоплати єдиного внеску ФОП ОСОБА_1 на суму 20568,43 грн., суд приходить до висновку, що вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 27.10.2016№Ф-, якою визначено недоїмку в розмірі 20568,43 грн. прийнято на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України та з урахуванням всіх обставин, необхідних для прийняття рішення.

В силу норми ч. 2 ст. 19 Конституції України посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи позивача та представника відповідача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Полтавської об"єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 31 липня 2017 року.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва