Справа № 465/1864/16-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року № 876/8613/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду міста Львова від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці, яким просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 23.03.2016 року № 0486/20505/2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 19 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, чого він сам не заперечує. Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України, оскільки поломка транспортного засобу у цьому випадку не підпадає під дію обставин непереборної сили та аварії, постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена уповноваженою на те особою на підставі вимог законодавства.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що постанова відповідача про притягнення його до відповідальності є протиправною в зв'язку з відсутністю в його діях складу порушення митних правил, так як після ввезення 15.02.2016 року на митну територію України транспортного засобу він був змушений з 17.02.2016 року відвезти його на ремонт, який здійснював ФОП ОСОБА_2 через поломку коробки передач, про що він у встановлений законом строк повідомив відповідача, а факт поломки автомобіля підтверджується виданими ФОП ОСОБА_2 довідкою, актом здачі-прийняття робіт та рахунком-фактурою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 23.03.2016 року заступник начальника Волинської митниці Терещук Ю.В. виніс постанову № 0486/20505/2016, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400,00 грн.

Підставою накладення на позивача даного штрафу, як вбачається із зазначеної постанови, було те, що за результатами перевірки інформації в програмно-інформаційному комплексі «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС, а також при опитуванні ОСОБА_1 було встановлено, що 15.02.2016 року о 15:21 год. він по смузі руху «зелений коридор» ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС автомобіль марки «Ауді А6», кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, в режимі транзит, проте станом на 01.03.2016 року не вивіз за митний кордон України цей автомобіль, а транспортний засіб був доставлений на митницю о 08:13 год. 01.03.2016 року. ОСОБА_1 подав до митного оформлення акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.03.2016 року № ПМ-0000006 та довідку від 01.03.2016 року про перебування вищевказаного автомобіля на ремонті з 17.02.2016 року до 01.03.2016 року, видану ФОП ОСОБА_1 Однак дані документи митний орган не визнав такими, що підтверджують обставини непереборної сили, які можуть бути причиною несвоєчасного вивезення транспортного засобу в установлений митним законодавством термін за межі митної території України. Таким чином, ОСОБА_1 перевищив встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до органу державної фіскальної служби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 Митного кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до положень глави 55 цього Кодексу поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Відповідно до ст. 90 цього Кодексу транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 цього Кодексу встановлені строки транзитних перевезень, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 1 ст. 381 цього Кодексу громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Таким чином, максимальний строк транзитного перевезення ввезеного 15.02.2016 року ОСОБА_1 в режимі «транзит» автомобіля марки «Ауді А6», кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, становив десять діб, тобто позивач був зобов'язаний вивезти цей транспортний засіб особистого користування з митної території України або перевести його в інший митний режим до 25.02.2016 року, однак всупереч вимогам наведених вище норм не зробив цього.

А відповідно до ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечує самого факту перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки ввезеного ним на митну територію України в режимі транзиту зазначеного автомобіля чи переведення його в інший митний режим, але зазначає, що не зміг зробити цього з об'єктивних і незалежних від нього причин, а саме в зв'язку з тим, що після ввезення на митну територію України транспортного засобу він був змушений з 17.02.2016 року відвезти його на ремонт, який здійснював ФОП ОСОБА_2, через поломку коробки передач, про що він у встановлений законом строк повідомив Львівську митницю, а факт поломки автомобіля підтверджується відповідними документами.

Щодо таких доводів позивача колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, на підтвердження факту поломки та ремонту даного автомобіля ОСОБА_1 подав митному органу акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.03.2016 року № ПМ-0000006, рахунок фактуру від 01.03.2016 року № ПМ-0000006 та довідку від 01.03.2016 року про перебування вищевказаного автомобіля на ремонті з 17.02.2016 року до 01.03.2016 року, видану ФОП ОСОБА_1 Також позивач листом від 25.02.2016 року повідомив про зазначені обставини Львівську митницю Державної фіскальної служби.

Відповідно до ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

А згідно з ч. 1 ст. 192 цього Кодексу якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Також розділом VIII «Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 року за № 1669/21981, визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Так, відповідно до п. 2 цього Порядку підтвердженням факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили є обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Згідно з п. 5 цього Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили..

Тобто відповідно до вимог наведених норм для звільнення особи від відповідальності за порушення строків, встановлених ст. 95 Митного кодексу України, є виключно аварія, протиправні дії третіх осіб чи дія обставин непереборної сили.

Однак ОСОБА_1 не надав ні відповідачу, ні суду жодних доказів того, що вказаний ремонт ввезеного ним транспортного засобу був вимушеним і зумовлений зазначеними вище обставинами, а тому, як правильно зазначив суд першої інстанції, поломка транспортного засобу у спірному випадку не підпадає під дію обставин непереборної сили чи аварії, а також протиправних дій третіх осіб.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відносини ремонту транспортних засобів в Україні регулюються «Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів», затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.12.2014 року за № 1609/26386, які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг.

Так, відповідно до п. 3 розділу 3 цих Правил послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Відповідно до п.7 розділу 5 цих Правил, документами, що підтверджують надання послуги є: акт передачі-прийняття КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура.

А згідно з п. 8 розділу 7 даних Правил, виконавець після виконання робіт надає замовнику такі документи: рахунок-фактуру, наряд-замовлення, накладну, квитанцію про оплату наданих послуг.

Однак ОСОБА_1, як зазначено вище, надав митному органу лише акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунок фактуру та довідку виконавця про перебування вищевказаного автомобіля на ремонті, однак всупереч вимогам вказаних Правил не надав наряду-замовлення, накладної та квитанції про оплату наданих послуг.

Таким чином, з врахуванням наведених вище обставини та положень Митного кодексу України, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова Волинської митниці Державної фіскальної служби від 23.03.2016 року № 0486/20505/2016, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн., є правомірною та обґрунтованою.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Франківського районного суду міста Львова від 19 жовтня 2016 року у справі № 465/1864/16-а за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Н.В. Ільчишин

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 28.07.2017 року