Справа № 191/976/17
Суддя: Прижигалінська Т. В.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/976/17
Провадження № 2-а/191/90/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання зробити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 20.03.2017 року звернувся до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання зробити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, з він є особою, на яку розповсюджується дія ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, тобто, має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія МВ №051734, виданого 04 травня 2016 року.

Але, всупереч вимогам закону та п. 3 ст. 22 Конституції України, щорічна одноразова грошова допомога на оздоровлення у 2016 році виплачувалась не в повному обсязі. Він має статус учасника бойових дій, наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на щорічну разову допомогу до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком як учасник бойових дій. Але за 2016 рік він отримав допомогу до 5 травня у розмірі 920 грн. 00 коп., значно меншу, ніж це передбачено ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. так як вона повинна дорівнювати 5 мінімальним пенсіям за віком, а саме 5х1130,00=5650,00 грн. Таким чином розмір недоплаченої допомоги складає 4730,00 грн.

Просить визнати протиправними дії відповідача щодо виплати йому, як учаснику бойових дій, не в повному обсязі допомоги до 5 травня у 2016 році; стягнути з відповідача на його користь недоплачену щорічну допомогу до 5 травня за 2016 рік, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 4730,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до початку судового розгляду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

До початку судового розгляду представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 04 травня 2016 року Головним управлінням Національної гвардії України ОСОБА_1 видано посвідчення серії МВ № 051734, яке надає йому право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Випискою Приватбанку від 17.12.2016 року № СКS2-7TON-DE7J-COCA підтверджується, що ОСОБА_1 09.12.2016 року отримав соціальну допомогу в розмірі 920,00 грн.

Згідно з статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року, який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28 грудня 2014 року Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Згідно з прийнятим 25 січня 2012 року рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2012, яким встановлено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються Законами України, а також нормативно-правовими актами відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

У 2016 році виплата допомоги позивачу здійснювалась згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141, якою установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.

Станом на час виплати позивачу вказаної соціальної виплати Кабінет Міністрів України мав право регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому Суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

Таким чином, виплачуючи позивачу в 2016 році допомогу до 5 травня в розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" від 02 березня 2016 року № 141, відповідач діяв у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач правомірно здійснив позивачу нарахування та виплату разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116 Конституції України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141, ст.ст. 9, 11, 86, 94,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання зробити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_3