Справа № 414/526/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 липня 2017 року м. Київ К/800/24746/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову голови комісії з реорганізації, виконуючого обов'язки директора виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 від 02 березня 2017 року № 5/08-08-237 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року постанову суду першої інстанції змінено в частині. В третьому абзаці резолютивної частини постанови Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року слова «у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення» замінити словами «у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення». В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Судами встановлено, що постановою №5/08-08-237/СД про накладення адміністративного стягнення від 02 березня 2017 року, яка винесена головою комісії з реорганізації, виконуючим обов'язки директора виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2, на головного бухгалтера Державного підприємства «Кремінське лісомисливське господарство» ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 165-5, статтею 188-23 (без зазначення частини) Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Підставою накладення адміністративного стягнення зазначено протокол про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2017 року № 4 та акт перевірки від 23 лютого 2017 року № 07-12-4.

Оскаржувана постанова відповідача прийнята з тих підстав, що ОСОБА_1 як головний бухгалтер Державного підприємства «Кремінське лісомисливське господарство» допустила порушення порядку використання коштів Фонду на суму 5660, 99 грн відповідно до акту перевірки № 07-12-4 від 23 лютого 2017 року, а саме: по листкам непрацездатності АГТ №288616 за період непрацездатності з 09 червня 2016 року по 27 червня 2016 року (первинний листок), АГТ 288227 за період непрацездатності з 28 червня 2016 року по 26 липня 2016 року (продовження листка), АГТ №288741 за період непрацездатності з 27 липня 2016 року по 22 серпня 2016 року (продовження листка), виданими ОСОБА_3 Позивачем призначено та сплачено матеріальне забезпечення застрахованій особі внаслідок травми, що не є травмою невиробничого характеру. Такі дії є порушенням пункту 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що відповідач не довів правомірність зробленого в Акті перевірки по коштам виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 07-12-4 висновку щодо отримання травми застрахованою особою ОСОБА_3 на виробництві, а на підставі цього висновку було складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено оскаржувану постанову. Вказані акт перевірки та висновок відповідачем не надані та не досліджені, відомості про створення комісії для організації проведення розслідування нещасного випадку та складання акту проведення розслідування нещасного випадку відповідної форми відсутні.

За результатами проведеної перевірки не виявлено факту порушення заповнення листків непрацездатності посадовими особами виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Графа «причина непрацездатності» визначає, за рахунок яких джерел буде оплачено цей листок непрацездатності.

Відповідно до листків непрацездатності, виданими ОСОБА_3, лікарем підкреслено причину непрацездатності, а саме: «невиробничі травми-5». Отже, допомогу по тимчасовій непрацездатності починаючи з шостого дня буде оплачувати Фонд соціального страхування (частина 2 статті 22 Закону № 1105-XIV).

При цьому, ОСОБА_3 звернувся до відділення екстреної медичної допомоги о 11 годині 40 хвилин 09 червня 2016 року з приводу отримання травми 09 червня 2016 року у побуті о 10 годині 40 хвилин при роботі на циркулярці.

До матеріалів планової перевірки відповідачем долучені пояснення від ОСОБА_3, відповідно до яких, останній, отримав травму за місцем свого проживання, використовуючи циркулярну пилу.

Відповідно до Акту від 30 червня 2016 року № 4 про нещасний випадок невиробничого характеру, складеного відносно ОСОБА_3, нещасний випадок стався за місцем проживання.

Отже, ОСОБА_3 отримав травму, по-перше, - за місцем постійного проживання, а не на території Державного Підприємства «Кремінське лісомисливське господарство», а по-друге, - під час виконання робіт у домашньому господарстві з використанням побутової техніки.

Таким чином, висновки відповідача щодо отримання ОСОБА_3 травми виробничого характеру є хибними і не ґрунтуються на обставинах справи та вимогах закону, а при винесенні відповідачем постанови від 02 березня 2017 року №5/08-08-237/СД про накладення адміністративного стягнення, взагалі не зазначені докази порушення позивачем порядку використання коштів відповідача на суму 5660, 99 грн, в постанові відсутня інформація, чому даний нещасний випадок слід вважати таким, що стався під час виконання трудових обов'язків на виробництві.

Частиною першою статті 188-23 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, що перешкоджають уповноваженим особам органів доходів і зборів у проведенні перевірок, пов'язаних з нарахуванням, обчисленням та сплатою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, уповноваженим особам органів Пенсійного фонду України у проведенні перевірок, пов'язаних з порушеннями законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, поданням відомостей, що використовуються в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також вчинення дій, що перешкоджають уповноваженим особам органів Пенсійного фонду України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування України у проведенні перевірок щодо використання страхових коштів у випадках, передбачених законом, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В оскаржуваній постанові відповідача не зазначено жодних дій позивача по вчиненню нею об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 188-23 КУпАП.

При цьому, суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, оскільки на час винесення відповідачем оскаржуваної постанови строки накладення адміністративного стягнення спливли, а посилання представника відповідача на частину 2 статті 38 цього Кодексу щодо триваючого правопорушення є безпідставними, так як вказана норма застосовується до справ про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді).

Однак, змінюючи по суті правильну постанову суду першої інстанції, шляхом зміни підстав закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до частини 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді), тому для даної справи цей строк становить 2 місяці.

В даному випадку в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки вона виконала усі вимоги діючого законодавства та надала всі докази, що свідчать про відсутність її вини у вчиненні правопорушення, що відповідно статті 247 КУпАП виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а почате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість. Обов'язок по доведенню вини лежить на уповноважених на те посадових особах державних органів, якими пред'явлене відповідне обвинувачення.

Механізм розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території України, визначає «Порядок розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року № 270 (далі - Порядок № 270).

Під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов'язані з виконанням трудових обов'язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, отруєння, самогубства, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, травми, отримані внаслідок стихійного лиха, контакту з тваринами тощо (далі - нещасні випадки), які призвели до ушкодження здоров'я або смерті потерпілих.

Підпунктом 11 пункту 3 Порядку № 270 визначено, що розслідування згідно з цим Порядком підлягають нещасні випадки, що сталися під час виконання робіт у домашньому господарстві, використання побутової техніки.

Пунктом 4 Порядку № 270 передбачено, що факт ушкодження здоров'я внаслідок нещасного випадку встановлює і засвідчує лікувально-профілактичний заклад. Документом, який підтверджує ушкодження здоров'я особи, є листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі, визначені Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я від 13 листопада 2001 року № 455 (далі - Інструкція № 455) згідно з пунктом 1.1 якої тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Листок непрацездатності - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів (пунктом 1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності). Порядок заповнення лицьової частини листка непрацездатності визначений пунктом 3 цієї Інструкції, зокрема, підкреслюється слово «первинний» або «продовження» із зазначенням номера та серії попереднього листка непрацездатності у разі його продовження. Чітко вказуються: назва і місцезнаходження закладу охорони здоров'я (повністю), що підтверджуються штампом та печаткою закладу охорони здоров'я «Для листків непрацездатності»; дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою вказується рік), прізвище, ім'я, по батькові непрацездатного (повністю); число повних років (цифрами); стать підкреслюється; місце роботи: назва і місцезнаходження підприємства, установи, організації (повністю).

Відповідно до пункту 1 частин 1 статті 22 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві.

Частиною 2 статті 22 Закону № 1105-XIV визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та рішення ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що відповідачем належним чином кваліфіковано дії позивача та з'ясовано обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність згідно із статтею 34 КУпАП. Крім того, обов'язок створення комісії для організації проведення розслідування нещасного випадку на виробництві покладається на роботодавця постраждалої особи, а не на Фонд. Державним підприємством «Кремінське лісомисливське господарство», на якому працює постраждалий - ОСОБА_3, не було створено відповідної комісії.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоювиконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року та змінену постанову Кремінського районного суду Луганської області від 31 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак