Справа № 804/1755/17
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2017 р. Справа № 804/1755/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД»,
до відповідача Одеської митниці Державної фіскальної служби України,
про визнання протиправними та скасування рішень.
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС №500060702/2017/000005/2 про коригування митної вартості товарів від 14.02.2017 року;
Ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ТОВ «Агросфера ЛТД» до митного органу була подана митна декларація №500060702/2017/001895 від 13.02.2017р. з наданням у повному обсязі усіх необхідних документів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним (першим) методом.

Позивач вважає, що витребування відповідачем додаткових документів здійснено за відсутності правових підстав, визначених законом. Зауважив, що не подання, або подання позивачем додатково запитаних документів не в повному обсязі, не створює для позивача негативних наслідків, оскільки разом із митною декларацією були подані передбачені ч.2 ст.53 МК України документи, які, на думку позивача, давали змогу відповідачу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів.

В обґрунтування правової позиції позивачем надані додаткові письмові пояснення, зокрема щодо обставин митного оформлення товарів, які доводять протиправність здійсненого митним органом коригування митної вартості товарів по спірній митній декларації, а саме наведні обставними іншого митного оформлення аналогічного товару, ввзененого по митній декларації №110120002/2016/502505 від 28.03.2016 року тим же декларантом - Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» за тим же основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту).

Також, в додаткових поясненях позивачем зауважено, що митний орган не мав правоих підстав коригувати заявлену митну вартість товарів до рівня цін товарів по митній декларації №500060702/2016/018477 від 26.12.2016 року, з огляду на те, що товари по митній декларації №500060702/2016/018477 від 26.12.2016 року та по спірній декларації, на думку позивача, не є однаковими в усіх відношеннях, тобто не є ідентичними (аналогічними), чим і пояснюється різниця в їх цінах по контракту та у їх митній вартості.

Тому, позивач вважає, що Рішення про коригування митної вартості товарів від 14.02.2017 року №500060702/2017/000005/2 та Картка відмови у митному оформленні товарів № 500060702/2017/00047 від 14.02.2017 року прийняті відповідачем без достатніх на те правових підстав, які визначені Митним кодексом України, отже є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справі без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача до суду не прибув. До суду надав письмові заперечення, в яких зазначив, що під час візуального контролю поданих для підтвердженнч заявленої митної вартості документів встановлено, що у вказаних документах містяться розбіжності та не містяться усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість.

Під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття спірних рішень, Одеська митниця ДФС діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «Агросфера ЛТД». Просив розглянути справу за відсутності представника Одеської митниці ДФС.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 КАС України, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження відповідно до положень ч.6 зазначеної норми.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України визначено поняття суб'єктів владних повноважень, до яких належать орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Відповідно до ст.543 Митного кодексу України безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

Відповідно частини 1 статті 546 Митного кодексу України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

Отже, Одеська митниця ДФС у відносинах з фізичними та юридичними особами, під час реалізації своїх завдань та функцій, встановлених законодавством України, є суб'єктом владних повноважень, відтак зазначений спір є справою адміністративної юрисдикції та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

24.11.2016 року між ТОВ «Агросфера ЛТД» (Україна) та Brightland Corporation Limited (Китай) був укладений Контракт № ВС/АL-29-2016 (надалі по тексту - Контракт), за яким ТОВ «Агросфера ЛТД» виступає Покупцем, а та Brightland Corporation Limited - Продавцем.

Додатковою угодою №1 від 24.11.2016 року до Контракту продавець зобов'язався продати, а Покупець купити товар під найменуванням «Регулятор росту рослин Фреш, П.», у кількості 147 600 кг., за ціною 1,70 Доларів США (USD) за 1 кг., загальною вартістю 250 920,00 Доларів США (USD).

Умови поставки були погодженні сторонами у пункті 3 цієї ж Додаткової угоди, а саме: СІF Одеса, Україна, а умови розрахунків у пункті 4, а саме: Покупець повинен здійснити 100% оплату за товар прямим банківським переказом на рахунок Продавця протягом 360 календарних днів від дати митного оформлення на території України.

30.11.2016 року між ТОВ «Агросфера ЛТД» та ТОВ «Віздом-Сервіс» (ліцензія Державної митної служби України на право здійснення посередницької діяльності митного брокера серії АЕ №288852 від 24.03.2014 року) був укладений Договір № БР/1-11-2016 доручення на надання послуг митного брокера, за яким ТОВ «Агросфера ЛТД» виступає Замовником, а ТОВ «Віздом-Сервіс» - Митним брокером, який зобов'язався представляти інтереси Замовника у відносинах з митними органами щодо здійснення операцій, пов'язаних з пред'явленням митному органу до митного оформлення товарів, транспортних засобів та інших предметів Замовника та документів до них.

На виконання Контракту та Додаткової угоди № 1 до нього ТОВ «Агросфера ЛТД» (надалі по тексту - Декларант) на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту були ввезені товари під найменуванням «Регулятор росту рослин Фреш, П.», у кількості 114 000,00 кг. Поставка товару здійснювалася Brightland Corporation Limited на адресу ТОВ «Агросфера ЛТД» морським транспортом до місця призначення: Одеса-порт, Україна.

13.02.2017 року ТОВ «Віздом-Сервіс» (надалі по тексту - Представник декларанта) для здійснення питного оформлення товарів під найменуванням «Регулятор росту рослин Фреш, П.», у кількості 14000,00 кг. до Одеської митниці ДФС (надалі по тексту - митний орган) подана митна декларація № 500060702/2017/001895, відповідно до якої, була заявлена митна вартість товарів у розмірі 193800,00 доларів США (USD). Визначення заявленої митної вартості товарів здійснено за основним методом - за ціною Контракту, на рівні 1,70 доларів США (USD) за 1 кг.

На підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу її обчислення, одночасно з митною декларацією №500060702/2017/001895 від 13.02.2017 року, представником декларанта були подані наступні документи

- пакувальний лист № YW/5А-2014/44-5 від 13.12.2016;

- рахунок - фактура (інвойс) № YW/SА-2014/44-5 від 13.12.2016;

- коносамент № ZIMUOCQ6020382 від 14.12.2016;

- навантажувальний документ - Наряд № 573 від 02.02.2017;

- сертифікат походження 16С3706А2160/00007 від 14.12.2016;

- висновок Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС № 191 від 23.03.2016;

- прайс-лист № РL-02/09-24 від 20.09.2016;

- калькуляцію вартості Б/Н від 25.01.2017;

- страховий поліс РYІЕ02Е00680 від 13.12.2016;

- контракт № ВС/АL-29-2016 від 24.11.2016 та Додаткову угоду №1 до нього;

- договір № БР/1-11-2016 доручення на надання послуг митного брокера від 30.11.2016;

- інформацію про позитивні результати здійснення екологічного контролю товару (наявність на товаросупровідних документах відбитку штампу «Екологічний контроль»;

- посвідчення про державну реєстрацію Серії А № 04944 від 22.10.2015;

- бухгалтерську вписку Б/Н за 22.04.2016;

- висновок експерта Одеської регіональної торгово-промислової палати № УТЭ-256 від 09.02.2017;

- висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-05/31006 від 15.07.2015;

- витяг з офіційного сайту ТОВ «Агросфера ЛТД» Б/Н від 07.02.2017;

- довідник хіміка 21 від 06.02.2017;

- зразок маркування Б/Н від 13.12.2016;

- комерційну пропозицію № СО-02/09-24 від 20.09.2016;

- лист ТОВ «Агросфера ЛТД» Вих. № 1002-1/17 від 10.02.2017;

- лист Державної митної служби України № 29/1-11.1/2168-ЕП від 28.04.2009;

- лист роз'яснення ТОВ «Агросфера ЛТД» вих. № 0702-1/17 від 07.02.2017;

- наказ ТОВ «Агросфера ЛТД» № 2903/1 від 29.03.2016;

- податкові накладні;

- сертифікат аналізу Б/Н від 13.12.2016;

- сертифікат якості Б/Н від 13.12.2016;

- заяву підприємства, подання якої передує митному оформленню товарів і транспортних засобів № 13/02 від 13.02.2017;

- експортну вантажну митну декларацію №06064347 від 14.12.2016;

- копію митної декларації країни відправлення № 06064347 від 14.12.2016;

- митну декларацію № 500060702.2017.001895 від 13.02.2017.

14.02.2017 від Митного органу надійшло електронне повідомлення 63047е1с-с44f-4488-bd81-4dес20000а03 про те, що подані документи містять розбіжності, у зв'язку з чим, до декларанта була висунута вимога протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи згідно п.3. ст.53 МК України, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) прейскуранти виробника товару; 7) висновки про якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларанту повідомлено про право за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Листом від 14.02.2017 року №14/2 декларант повідомив митний орган про неможливість наданя додаткових документів для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

З метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару між позивачем та відповідачем були проведені консультації шляхом електронного листування.

За результатами проведеної консультації встановлено, що згідно з положеннями ч.6 ст.54 Митного кодексу України заявлену декларантом митну вартість товару митним органом не може бути визнано внаслідок виявлених розбіжностей та не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів.

14.02.2017 митним органом прийнято рішення №500060702/2017/000005/2 про коригування митної вартості товарів, яким Митний орган здійснив коригування та визначив заявлену митну вартість товарів у розмірі 287280,00 доларів США (USD). Визначення скоригованої заявленої митної вартості товарів здійснено митним органом за другорядним методом, тобто за ціною аналогічних товарів, на рівні 2,52 доларів США (USD) за 1 кг.

Обставинами прийняття такого рішення є:

- всупереч пункту 3.4. Контракту товар був відправлений з порту Chongoing, Китай, а не з порту Шанхай;

- поданий прайс-лист адресований виключно підприємству-імпортеру та передує даті укладення Контракту;

- заявлена митна вартість товарів є нижчою нижчої межі митних вартостей аналогічних товарів в Україні, а також нижчою від митної вартості товарів, що імпортувалися даним підприємством, зокрема товарів з таким же виробником та торговельною маркою;

- не подання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

14.02.2017 року митним органом була оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060702/2017/00047.

17.02.2017 року представник декларанта надав до митного органу нову митну декларацію №500060702/2017/002123 із зазначенням митної вартості товарів, визначеної митним органом та наданням гарантій відповідно до розділу X МК України в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до ч.7 ст.55 МК України.

Частиною 1 статті 24 Митного кодексу України передбачено право кожній особі оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом (ч.1 ст.29 Митного кодексу України).

Скориставшись наданим йому правом, ТОВ «Агросфера ЛТД» оскаржило Рішення про коригування митної вартості товарів та прийняте на його підставі Картку відмови в судовому порядку.

Згідно статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Частинами 1, 2, 3 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 7 статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 7 статті 55 Митного кодексу України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

З аналізу наведених норм вбачається, що право органу доходів і зборів на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Суд вважає, що посилання у спірному Рішенні про коригування митної вартості товарів на відсутність у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та на наявність у них розбіжностей є безпідставними з огляду на таке.

Як підтверджують матеріали справи та про що зазначено вище, позивач в якості підтвердження митної вартості товарів надав необхідні та достатні документи при митному оформлені товару, у свою чергу відповідачем не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що само по собі ненадання позивачем запитуваних додаткових документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення числового значення митної вартості товарів за основним методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

При цьому, відповідачем не зазначено конкретного переліку документів, подання яких додатково вимагається від представника декларанта та не зазначив обставин, які ці документи повинні підтвердити.

Щодо посилання відповідача в обгрунування своєї позиції на те, що поданий позивачем прайс-лист PL-02/09-24 від 20.09.2016 року адресований виключно підприємству-імпортеру і передує даті укладення Контракту, суд зазначає, що це не є підставою для коригування митної вартості товарів, так як під час судового розгляду встановлено, та вбачається з матеріалів справи, що ціна товарів по прайс-листу співпадає з ціною на товар за контрактом, тобто спочатку продавець направив покупцю адресний прайс-лист, потім покупець розглянув його та прийняв цінову пропозицію продавця, про що, в свою чергу, свідчить подальше укладення між сторонами Контракту.

Крім того, суд звертає увагу на те, що чинним національним та міжнародним законодавством не передбачений виключний необхідний перелік інформації, яку повинен містити прайс - лист, з огляду на що, жодна інформація, викладена в прайс - листі, не суперечить його суті.

Зазначене не є ціноутворюючим фактором та не впливає саме на числове значення складових митної вартості товарів.

Щодо посилання митного органу на те, що порт відправлення товарів відмінний від умов п. 3.4. Контракту, суд зазначає, що це також не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки, на думку суду, дані відомості не впливають на кількісні та вартісні показники оцінюваних товарів. Крім того, до пункту 3.4 сторонами були внесені зміни, шляхом укладення Додаткової угоди №2 від 01.12.2016р., відповідно до якої, портом відвантаження міг бути Чунцін, Китай або Циндао, Китай. Від даної обставини - розбіжності по порту відправлення товарів, жодним чином не залежить числове значення складових митної вартості товарів.

Також у спірних рішеннях про коригування митної вартості митницею зазначено, що в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до п. 5 ст. 54, п. 1 ст.337 Митного кодексу України встановлено невідповідність заявленої митної вартості товару та вартості операцій з товарами з подібними характеристиками, а саме: митним органом скореговано заявлену митну вартість товарів до рівня цін по митній декларації №500060702/2016/018477 від 26.12.2016 року.

Проте, суд зазначає, що відомості, надані суду в обґрунтування правової позиції, не відображають жодних параметрів, які б вказували на подібність, аналогічність чи ідентичність товарів по митній декларації №500060702/2016/018477 від 26.12.2016 року та по спірній митній декларації.

Так, в ухвалах від 30.01.2014 р. у справі № К/800/41272/13 та від 17.12.2013 р. у справі № К/800/28635/13 Вищий адміністративний суд України зазначає, що аналіз норм Митного кодексу України 2012 року дає підстави вважати, що контроль правильності обчислення декларантом митної вартості може здійснюватися, в тому числі, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням ЄАС, яка містить відповідну інформацію.

При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Також, суд з цього приводу зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого позивачем та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 11.11.2014 р. по справі № 826/18065/13-а.

Згідно з положеннями статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Аналізуючи норми Митного кодексу України Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа №21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд, у відповідності до вимог ст.244-2 КАС України, враховує висновки Верховного Суду України, що містяться у наведеній постанові в аналогічній справі.

Отже, в порушення ч.3 ст.53 Митного кодексу України у органу доходів і зборів не було правових підстав для витребування додаткових документів, оскільки, в поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

В той же час, судом встановлено, що надані позивачем до митниці документи на підтвердження вартості товару дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, що свідчить про порушення митним органом передбаченого ст.57 Митного кодексу України порядку визначення митної вартості товару

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Представник відповідача у письмових запереченнях проти позову не надав додаткових обгрунтувань чи посилань на відповідні факти, які б ставили під сумнів або спростовували правову позицію позивача, у цих запереченнях фактично була викладена фактична та правова позиції, що містяться у оскарженій картки відмови, в зв'язку із чим, відповідно до вищенаведеного не заслуговують на увагу.

Таким чином, відповідач не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи та інтереси.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд погоджується з обраним позивачем способом захисту порушеного права у вигляді скасування протиправних Рішення про коригування митної вартості та Картки відмови.

З урахуванням встановлених фактів, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи вищезазначене Рішення про коригування митної вартості товарів та видаючи відповідну Картку відмови у митному оформленні товарів, діяв не у відповідності та не у спосіб, передбачений вимогами чинного законодавства; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товарів та видана на його підставі Картка відмови у митному оформленні товарів є також протиправними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги ТОВ «Агросфера ЛТД» задоволенню на підстав положень ч.2 ст.162 КАС України.

Частиною 1статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС №500060702/2017/000005/2 про коригування митної вартості товарів від 14.02.2017 року.

Визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500060702/2017/00047 від 14.02.2017 року, оформлену Одеською митницею ДФС.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросфера ЛТД» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3200,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко