Справа № 286/1468/17
Суддя: Кулініч Я. В.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1468/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 липня 2017 року

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Кулініч Я. В. , розглянувши у скороченому провадженні в місті Овруч справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про зобов`язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:
25.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить зобов`язати відповідача відновити йому статус інваліда війни та повернути посвідчення інваліда війни 3 групи серії НОМЕР_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що в період з 26.03.2014 року по 05.05.2016 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції; у листопаді 2016 року Житомирською МСЕК йому встановлено 3 групу інвалідності - захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідачем було встановлено йому статус інваліда війни та у листопаді 2016 року видано посвідчення інваліда війни 3 групи. В березні 2017 року за вимогою відповідача вказане посвідчення ним було здане для перевірки. На його неодноразові звернення про повернення посвідчення відповідачем повідомлено, що він не має права на встановлення статусу інваліда війни, так як встановлене захворювання не дає підстав для встановлення даного статусу, у зв`язку із доповненням п.11 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вважає, що дії відповідача порушують його права та законні інтереси.

Відповідач надав заперечення проти позову, зазначивши, що підстав для встановлення статусу інваліда війни у позивача не має з підстав зазначених у запереченні.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши всі докази, суддя приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено , що ОСОБА_1 в період з 26.03.2014 року по 05.05.2016 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що підтверджується копією довідки Овруцького об`єднаного військового комісаріату №311/1387 від 24.05.2017 року (а.с.13) та є учасником бойових дій , що підтверджується посвідченням серії УБД (а.с.4)

09.08.2014 року в ході проведення АТО під час обстрілу отримав вогнепальні уламкові сліпі поранення шиї, грудної клітки зліва, забій правого гомілкового суглобу, про що свідчить свідоцтво про хворобу №464 п.

Разом з тим, у свідоцтві вказано діагноз позивача: «затяжний стресовий розлад, виражений тривожно-депресивний синдром, ускладнений інсомнією». «ЗАХВОРЮВАННЯ,ТАК ПОВЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ» (а.с.7).

Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №905069 від 04.11.2016 року (а.с.7) підтверджено факт , що позивач має третю групу інвалідності в зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

У зв`язку з цим, відповідачем позивачу було встановлено статус інваліда війни та 14.11.2016 року видано посвідчення інваліда війни 3 група серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

В березні 2017 року позивач здав вказане посвідчення відповідачу для перевірки.

Листом від 21.04.2017 року №04-04/1995 відповідач повідомив позивача, що він немає права на встановлення статусу інваліда війни, так як встановлене захворювання та зміст довідки МСЕК не дає підстав для встановлення відповідного статусу відповідно до п. 11 ст. 7 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таку відмову суддя вважає протиправною, виходячи з наступного.

Відповідно до п.11ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551 - до інвалідів війни належать інваліди з числа : військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур , осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового , начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до Законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва , одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення.

Надання статусу інваліда війни, вказаним вище особам, визначається Кабінетом Міністрів України .

Відповідно до п.2 Порядку надання статусу інваліда війни особам, які отримали інвалідність внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №685 від 08.09.2015 року статус інваліда війни надається, зокрема

- військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил України, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, поліцейським, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління Державної охорони, Держспецзвязку, ДСНС, ДПтС, інших утворених відповідно до закону військових формувань, які захищали незалежність , суверенітет та територіальну цілісність України та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції у період її проведення;

-працівникам підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення її проведення безпосередньо в районі антитерористичної операції у період її проведення;

-особам, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції в період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до закону військових формувань та правоохоронних органів.

Тобто, пункт 11ч.2ст.7 Закону №3551 та п.2 вищезазначеного порядку не передбачає такої причини інвалідності як «захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини».

Разом з цим, відповідно до ч.1 та п.1ч.2ст.7 Закону №3551 до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України , в районі воєнних дій , на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також інваліди з числа :

військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Отже, частина 1 та пункт 1 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачають надання статусу інваліда війни особам, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час захисту Батьківщини. Законодавець не передбачив такої підстави у п.11ч.2ст.7 Закону, проте, суддя вважає, що права позивача мають бути захищені.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено , що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування , їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.7ст.9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини , суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційності принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи положення ч.1ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка є загальною щодо визначення осіб, які належать до інвалідів війни, та п.1ч.2ст.7 вказаного Закону, суддя вважає за необхідне у даному випадку захистити права позивача шляхом застосування до спірних правовідносин аналогії закону, а саме: частину 1 та пункт 1 частини 2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 7 КАС України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах є, зокрема, верховенство права.

Частиною 1саттті 8 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права , відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до розуміння Конституційного Суду України (рішення від 02 листопада 2004 року) «верховенство права» вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Виходячи з Рішення Конституційного Суду України, положення ч.1ст.8 КАС України слід розуміти так, що суд, керуючись зазначеним принципом, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості.

Відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Таким чином, видачі посвідчення інваліда війни передує необхідність встановлення відповідного статусу.

Проаналізувавши наведені вище положення законодавства, що регулює основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, дослідивши наявні у справі документи, враховуючи проведення в Україні антитерористичної операції, а також виникнення необхідності надання як основних, так і додаткових соціальних гарантій учасникам АТО та членам їх сімей, пораненим військовослужбовцям, а також сім`ям, члени яких загинули (померли) з огляду проведення АТО, підтримання їх морально-психологічного стану, поліпшення фінансово-матеріального стану зазначених категорій осіб, а також вшанування пам`яті героїв АТО, суддя вважає цілком обґрунтованими доводи позивача, що він на законних підставах отримав статус інваліда війни та посвідчення інваліда війни.

Виходячи з наведеного, суддя вважає, що дії відповідача порушують законні права та інтереси позивача, а тому необхідно зобов`язати відповідача відновити позивачу статус інваліда війни та повернути посвідчення інваліда війни.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а відповідач на підставі п. 19 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір".

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.160, 162, 183-2 КАС України, ст. 7 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області відновити ОСОБА_1 статус інваліда війни та повернути посвідчення встановленого зразка.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана через Овруцький районний суд в Житомирський апеляційний адміністративний суд протягом 10 днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: Я. В. Кулініч