Справа № 826/2617/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 липня 2017 року 09 год. 59 хв. № 826/2617/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., при секретарі судового засідання Зубенко М.О., за участю: представника позивача - Грицик Д.С., представників відповідача - Обушевської З.В., Шульги П.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ОМЕГА-АГРО» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ОМЕГА-АГРО» (далі - позивач або ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО») з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач або ГУ ДФС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12.12.2016 року № і №.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю висновків акта ГУ ДФС у м. Києві від 24.11.2016 року №196/26-15-14-07-02-10/39019527 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Науково-виробнича фірма «ОМЕГА-АГРО» (код 39019527) з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства і правильності нарахування та сплати податків, зборів (обов?язкових платежів) по взаємовідносинам з ТОВ «Арсенал Компані» (код 40503975) та ТОВ «Сімузар» (код 39601662) за період з 01.01.2015 по 30.09.2016». Позивач зазначає, що господарські операції ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» з названими контрагентами (постачальниками) підтверджені всіма необхідними та належним чином оформленими первинними документами, та товариством відповідно дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування витрат, що враховуються при визначенні податкового кредиту з податку на додану вартість.

У призначеному судовому засіданні 11.07.2017 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача під час розгляду справи проти позову заперечували, посилаючись на доводи наведені в тексті письмових заперечень (а саме щодо безтоварності задекларованих господарських операцій між ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» і суб?єктами фіктивного підприємництва - ТОВ «Арсенал Компані» і ТОВ «Сімузар»), а також матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0000065, №0000008, №000053 (копії протоколів допиту ОСОБА_4, ОСОБА_5, висновку судово-почеркознавчої експертизи, звукозапису допиту), копії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.10.2016 року у справі №761/36344/16-к (провадження №1-кс/761/22238/2016) про при значення у кримінальному провадженні №0000093 позапланової документальної перевірки ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» та вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.12.20216 року у справі №369/10007/16-к (провадження №1-кп/369/516/16) відносно ОСОБА_6

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка ОСОБА_4 (колишнього директора ТОВ «Сімузар»), всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Працівником ГУ ДФС у м. Києві на підставі пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства і правильності нарахування та сплати податків, зборів (обов?язкових платежів) по взаємовідносинам з ТОВ «Арсенал Компані» (код 40503975) та ТОВ «Сімузар» (код 39601662) за період з 01.01.2015 по 30.09.2016. За результатами такої перевірки складений акт від 24.11.2016 року №196/26-15-14-07-02-10/39019527 (далі по тексту - акт перевірки).

Згідно висновків цього акта перевірки, відповідач встановив порушення позивачем норм п. 44.1 ст. 44, п.п. 198.2, 198.3 і 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» занижено податок на додану вартість за перевіряємий період на загальну суму 1 085 601 грн., в тому числі за травень 2016 року на суму 440 053 грн., за червень 2016 року - 645 548 грн., та завищено від'ємне значення за серпень 2016 року на суму 174 167 грн. Суть зазначених правопорушень, на думку перевіряючого, полягає у неправомірному формуванні позивачем показників податкового кредиту з податку на додану вартість за рахунок господарських операцій з контрагентами ТОВ «Сімузар» (на підставі договору поставки від 17.05.2016 року №17/05-1, період вчинення операцій - травень і червень 2016 року, загальна сума ПДВ 1 085 600,39 грн.) і ТОВ «Арсенал Компані» (на підставі договору поставки від 08.08.2016 року №08/0/-1, період вчинення операцій - серпень 2016 року, загальна сума ПДВ - 174 166,80 грн.), які кваліфіковані як такі, що здійсненні без мети настання реальних наслідків, із залученням суб'єктів фіктивного підприємництва.

Такі висновки акта перевірки мотивовані наступним: 1) ГУ ДФС у м. Києві отримала ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.10.2016 року у справі №761/36339/16-к про призначення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО», що винесена під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 (останнє було внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України). До вказаної ухвали судді були додані протоколи допиту свідків ОСОБА_6 (засновника, директора та головного бухгалтера ТОВ «Арсенал Компані») та ОСОБА_4 (засновника, директора та головного бухгалтера ТОВ «Сімузар»), які не підтвердили своє відношення до фінансово-господарської діяльності названих товариств, та пояснили, що товариства зареєстрували на своє ім'я, не маючи на меті здійснювати підприємницьку діяльність, виключно на прохання третіх осіб та/або за грошову винагороду; 2) за звітні періоди вчинення господарських операцій ТОВ «Арсенал Компані» і ТОВ «Сімузар» декларували наявність трудових ресурсів у кількості 1 працівника; 3) за звітні періоди вчинення господарських операцій, задекларовані ТОВ «Арсенал Компані» і ТОВ «Сімузар» номенклатури придбаних товарів, не відповідали тим, що були реалізовані ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО». За наведених обставин перевіряючий дійшов висновку, що ТОВ «Арсенал Компані» та ТОВ «Сімузар» займалися документальним оформленням транзитних операцій з метою формування схемного кредиту на адресу контрагентів-покупців з метою ухилення останніх від оподаткування.

12.12.2016 ГУ ДФС у м. Києві на підставі зазначеного акта перевірки прийняла оспорювані у справі податкові повідомлення-рішення:

- за № (форми «Р»), яким визначило позивачу до сплати суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 1 357 001,25 грн., в тому числі 1 085 601 грн. за основним платежем, 271 400,25 грн. - штрафні (фінансові) санкції;

- за № (форми «В4»), яким зменшило розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість, задекларовану позивачем у податковій декларації за серпень 2016 року, на 174 167 грн.

За наслідками процедури адміністративного оскарження в порядку ст. 56 Податкового кодексу України, вказані податкові повідомлення-рішення від 12.12.2016 були залишені без змін згідно рішення Державної фіскальної служби України від 07.02.2017 №2240/6/99-99-11-01-01-25.

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, а, відтак, такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся із даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Під час розгляду справи представники відповідача на підтвердження обґрунтованості висновків акта перевірки надили копії наступні документи:

- копії варіацій одного протоколу допиту свідка - ОСОБА_4, складеного у 2016 році слідчим Юником Ю.А. в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000065, та протоколу Згідно тексту цього протоколу допиту, допитаний ОСОБА_4 пояснив, що надав ксерокопії своїх документів (паспорту та ідентифікаційного коду) за винагороду третім особа, та підписав документи для створення та реєстрації підприємств. Про те, що він є засновником , керівником та бухгалтером ТОВ «Сімузар» та інших товариств йому стало відомо від працівників податкової міліції. ОСОБА_4 факти вчинення фінансово-господарських операцій від імені ТОВ «Сімузар», підписання первинної та іншої документації ТОВ «Сімузар» та проведення взаєморозрахунків з рядом підприємств-контрагентів, в тому числі ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» не підтвердив;

- копію протоколу допиту свідка - ОСОБА_4, складеного 30.05.2017 року слідчим 1 відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, лейтенантом податкової міліції Юпик Ю.А. в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000008, копію протоколу допиту свідка - ОСОБА_4, складеного 30.12.2016 року ст. оперуповноваженим ВОВЕЗ ОУ ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві, лейтенантом податкової міліції Кришовим О.О. в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000053, та копію протоколу допиту свідка - ОСОБА_4, складеного 16.01.2017 року в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0010745. Згідно текстів цих протоколів допиту, допитаний ОСОБА_4 підтвердив попередньо надані свідчення про непричетність до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Сімузар»;

- копію протоколу огляду, складеного 31.05.2017 року слідчим 1 відділу кримінальних розслідувань СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві, лейтенантом податкової міліції Юпик Ю.А. в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000008, за результатами проведеного обшуку та вилучення печатки ТОВ «Сімузар»;

- копію заяви ОСОБА_4 про вчинення злочину, зареєстрованого 27.10.2016 року (надану разом з супровідним листом Святошинського УП Головного управління НП у м. Києві від 27.06.2017 року №10745/125/54/08-2017);

- копію вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.12.20216 року у справі №369/10007/16-к (провадження №1-кп/369/516/16), винесеного за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження №0000101 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України. Цим Вироком ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України (співучасті у формі пособництва у придбанні ТОВ «Арсенал Компані» з метою прикриття незаконної діяльності), з призначенням покарання у вигляді штрафу, та затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між ОСОБА_6 та прокурором;

- копію протоколу допиту свідка - ОСОБА_5 (фізична особа-підприємець), складеного 07.04.2017 року оперуповноваженим ВОВЕЗ ОУ ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС м. Києва,ст. лейтенантом податкової міліції Беженар О.В. в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000008. Згідно тексту цього протоколу допиту допитаний ОСОБА_5 надав свідчення з питань здійснення перевезень вантажів відповідно до певних пред'явлених для огляду товарно-транспортних накладних;

- копію висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 22.05.2017 року №7139/7140/17-32. Відповідно до цього висновку від 22.05.2017 року, предметом дослідження були копії документів по фінансово-господарських операціях між ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» і ТОВ «Сімузар» за наведеним переліком (договір №17/05-1 від 17.05.2016 року, додатки-специфікації, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні), що надішли як матеріали у кримінальному провадженні №0000008, та зразки підпису та почерку ОСОБА_4 За результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи експерт дійшов висновку що: 1) підписи від імені гр. ОСОБА_4 у наданих на дослідження документах виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів; 2) підписи від імені гр. ОСОБА_4 на наданих для дослідження матеріалах виконані не ОСОБА_4, а іншою особою;

- копію журналу судового засідання Шевченківського районного суду міста Києва від 07.07.2017 року у справі №761/22838/17 за результатами допиту свідка ОСОБА_4

Одночасно, 14.06.2017 року у судовому засіданні у справі судом в порядку ст. 65 КАС України в якості свідка допитаний ОСОБА_4 з питань вчинення спірних господарських операцій з ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО».

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, пп. «а» п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) «податковий кредит» - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У даній податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, перелік яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України. Правовий статус податкової накладної закріплений в положеннях норм ст. 201 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу наведених норм в сукупності, ПК України визначено окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту, зокрема це: відсутність зв'язку з господарською діяльністю, фіктивність операцій (відсутність поставок), відсутність податкової правосуб'єктності, відсутність на момент перевірки податкових накладних або видача їх особою, яка не є платником податку додану вартість. Таким чином, із зазначеного вище також випливає те, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінці підлягають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Між тим у своєму листі від 02.06.2011 № 742/11/13-11 Вищий адміністративний суд України одночасно зазначає, що за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 № 1936/11/13-11).

За приписами норм п. 44.1 і п. 44.3 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абз. 2 п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (в редакції на момент спірних правовідносин) (далі по тексту - Закон № 996-ХІV), який визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

В розумінні Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, згідно п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (в редакції чинній на момент існування спірних правовідносин)(далі по тексту - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), «господарські операції» - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Аналіз вищевикладених норм Закону № 996-ХІV та норм Положення свідчить про те, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків, що також було зазначено в листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 № 742/11/13-11.

Одночасно у в іншому своєму листі від 01.11.2011 № 1936/11/13-11 Вищий адміністративний суд України звернув увагу на те, що сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Зі змісту акта перевірки та пояснень представника позивача вбачається, що протягом перевіряємого періоду ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» здійснювало господарську діяльність у сфері оптової торгівлі зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Судом встановлено, що між ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» (як покупцем) та ТОВ «Сімузар», в особі директора ОСОБА_4, і ТОВ «Арсенал Компані», в особі директора ОСОБА_6, - як постачальниками, були укладені однотипні за містом договори поставок, а саме: договір поставки №17/05-1 від 17.05.2016 року з ТОВ «Сімузар», договір поставки №08/08-1 від 08.08.2016 року з ТОВ «Арсенал Компані».

Відповідно до умов цих договорів поставок постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар сільськогосподарського призначення згідно додатків до зазначених договорів у строки й на умовах, передбачених у даних договорах та додатках до них. Кількість товару, який поставляється, його якість на кожну партію обумовлюється сторонами у додатках до договорів. Постачальники поставляють товар на умовах СРТ (Carriage Paid To) (… named place of destination), або Фрахт/перевезення оплачені до (…назва місця призначення) - термін Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів Інкотермс 2010, означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику). Поставка товару здійснюється у строки зазначені у додатках до цих договорів. Моментом поставки товару постачальниками вважається переоформлення товару на ім'я покупця, яка зазначається у складських квитанціях на товар. Перехід права власності на товар виникає з моменту поставки. Покупець здійснює оплату за товар протягом строків, визначених у цих договорах та додатках до них. Оплата за товар проводиться безготівковим розрахунком, шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківські рахунки постачальників.

На підтвердження правомірності формування сум податкового кредиту за вказаними договорами поставок позивач надав суду копії наступних документів: специфікацій до вказаних договорів поставок (за даними яких предметом поставок були ячмінь, пшениця фуражна, кукурудза 3-го класу (2015 року врожаю)); видаткових накладних роздруківок електронних податкових накладних; товарно-транспортних накладних форми №1-ТН, відповідно до яких перевізником товару були ТОВ «Сімузар» та ТОВ «Арсенал Компані», замовником перевезень - ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО», вантажі доставлялися з пунктів навантаження до смт. Савинці Харківської обл./с. Кузелівка Луганської обл.; реєстрів накладних Філії «ПАТ ДПЗКУ «Савинський елеватор» на прийняте зерно з визначенням показників якості за середньодобовим зразком, складених за наслідками надходження вантажів власника ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» згідно відповідних ТТН; складських квитанцій на зерно, виписаних зерновим складом ТОВ «Кузимівське»; виписок по особовому рахунку ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» з відомостями про перерахування коштів постачальникам згідно відповідних договорів поставок; оборотно-сальдових відомостей по рахунку бухгалтерського обліку 631 в розрізі по постачальниках, - за даними яких кредиторська/дебіторська заборгованість по операціях поставок відсутня; листа ТОВ «Арсенал Компані» №26 від 11.11.2016 року та листа ТОВ «Сімузар» №25/1 від 14.11.2016 року з підтвердженням проведення господарських операцій з позивачем.

Додатково представник позивач надав суду копії договорів складського зберігання зерна, укладених у 2015 - 2016 роках між ПАТ «Державна продовольчо-зернова компанія», в особі Філії ПАТ «ДПЗКУ «Савинський елеватор»/ТОВ «Куземівське» (як зерновими складами), і ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» (як поклажодавцем).

Дослідивши та проаналізувавши зміст перелічених вище документів суд встановив, що договори поставок, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, листи №26 від 11.11.2016 року та №25/1 від 14.11.2016 року від імені ТОВ «Арсенал Компані» і ТОВ «Сімузар» були підписані їх директорами ОСОБА_6 та відповідно ОСОБА_4 Надані позивачем первинні документи оформлені у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, і в повній мірі відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

З наявних матеріалів справи чітко прослідковується наявність взаємозв'язку між витратами ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» на придбання послуг і здійсненням ним основного виду господарської діяльності.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та з Реєстру платників податку на додану вартість, доступ до якого наданий на офіційному сайті Державної фіскальної служби України (www.sfs.gov.ua), станом момент укладення спірних договорів поставок та виписки податкових накладних за травень-серпень 2016 року на підставі тих договорів, контрагент позивача (ТОВ «Арсенал Компані» і ТОВ «Сімузар») були зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість.

14.06.2017 року в судовому засіданні у справі в якості свідка був допитаний ОСОБА_4, який під звукозапис спростував попередньо надані ним свідчення працівникам правоохоронних органів про свою непричетність до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Сімузар». Натомість гр. ОСОБА_4 повідомив суду, що він дійсно був директором названого товариства упродовж періоду з березня 2016 року по квітень 2017 року, та, зокрема, уклав з ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» договір поставки №17/05-1 від 17.05.2016 року. Попередньо продукцію (зернові) закопував у населення у Луганській та Миколаївській областях. Даний договір поставки був виконаний сторонами повністю. Факти надання перед цим протилежних свідчень ОСОБА_4 пояснив тим, що на нього вчинявся моральний тиск зі сторони слідчих та працівників податкової міліції.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна копія вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.12.20216 року у справі №369/10007/16-к (провадження №1-кп/369/516/16), винесеного за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження №0000101 за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказаний вирок районного суду набрав законної сили з 14.01.2017 року.

З тексту цього вироку від 14.12.2016 року вбачається, що під час розгляд матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом Києво-Святошинський районний суд Київської області встановив наступне. З метою реалізації умислу на придбання суб'єкту підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, ОСОБА_6 21.06.2016 року, діючи на прохання невстановлених осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, без наміру, в подальшому, провадити законну підприємницьку діяльність, перебуваючи в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, отримала від невстановленої особи договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Арсенал Компані», протокол № 2 Загальних зборів учасників ТОВ «Арсенал Компані», наказ № 3 від 22.06.2016 року про призначення на посаду директора, згідно яких 21.06.2016 року ОСОБА_6 була прийнята до ТОВ «Арсенал Компані» як новий учасник та призначена як директор з 22.06.2016 року, а також інші документи, необхідні для перереєстрації. Усвідомлюючи, що статутну діяльність ТОВ «Арсенал Компані» будуть здійснювати інші особи, реалізовуючи умисел на придбання суб'єкту підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, ОСОБА_6 підписала договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Арсенал Компані», протокол № 2 Загальних зборів учасників ТОВ «Арсенал Компані», наказ № 3 від 22.06.2016 року про призначення на посаду директора ТОВ «Арсенал Компані». Підписані таким чином установчі документи ТОВ «Арсенал Компані», а також інші документи, ОСОБА_6 надала невстановленій особі з метою подальшого подання до органів, які здійснюють державну реєстрацію суб'єктів підприємництва, тим самим виконала всі необхідні умови для придбання (перереєстрації на своє ім'я) суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності. В подальшому, отримавши від ОСОБА_6 підписані нею необхідні для перереєстрації на імя ТОВ «Арсенал Компані» документи, невстановленими особами в органах державної реєстрації було проведено перереєстрацію юридичної особи ТОВ «Арсенал Компані», де ОСОБА_6 виступила засновником ТОВ «Арсенал Компані», що в свою чергу, надало можливість невстановленим особам використовувати ТОВ «Арсенал Компані» для прикриття незаконної діяльності надання податкової вигоди іншим суб'єктам господарської діяльності під виглядом здійснення реальних фінансово-господарських операцій з купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей. Так, протягом 2016 року невстановлені особи відображали в податковій звітності ТОВ «Арсенал Компані» та подали до органів ДФС України податкову звітність з розшифровкою податкового кредиту в розрізі контрагентів додатку № 5 до декларації з ПДВ, де зазначили ряд контрагентів з реквізитами, в тому числі ТОВ «Науково-виробнича фірма «Омега Агро» (), що підтверджує факт використання ТОВ «Арсенал Компані» для прикриття їх незаконної діяльності. Зокрема, використовуючи ТОВ «Арсенал Компані», невстановлені особи виписували та реєстрували податкові накладні, з метою подальшого відображення в податковій звітності удаваних операцій з купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей. Так, протягом 2016 року, зокрема, податкові накладні з зазначенням товару «пшениця 3 класу», виписані ТОВ «Арсенал Компані» на користь ТОВ «НВФ «Омега -Агро», що свідчить про отримання підприємством вигодонабувачем податкової вигоди під виглядом здійснення реальних фінансово-господарських операцій з купівлі-продажу товарно-матеріальних цінностей (послуг). Жодного відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ «Арсенал Компані» ОСОБА_6 не мала, підприємство зареєструвала на своє ім'я на прохання невстановленої особи без мети здійснення господарської діяльності. Реєстраційних документів ТОВ «Арсенал Компані» не складала, лише підписувала їх та передавала невстановленим особам. Жодних документів податкової та бухгалтерської звітності ТОВ «Арсенал Компані» ОСОБА_6 не складала та не підписувала. До органів державної фіскальної служби ОСОБА_6 податкову звітність не подавала та нікого на це не уповноважувала. Жодних службових осіб ТОВ «Арсенал Компані» ОСОБА_6 не призначала. Жодні дії з поточними рахунками ТОВ «Арсенал Компані» в банківських установах ПАТ «СБЕРБАНК», АТ «Райффайзен Банк Аваль» або інших, ОСОБА_6 не вчиняла. Ключами до систем дистанційного обслуговування рахунків «Клієнт-банк» вона не володіла. Печаткою ТОВ «Арсенал Компані» ОСОБА_6 ніколи не володіла, її місцезнаходження їй не відомо.

За таких обставин дії ОСОБА_6 були кваліфіковані районним судом за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України, як співучасть у формі пособництва, а саме: надання засобів та усунення перешкод, сприяння у вчиненні фіктивного підприємства, тобто у придбанні суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) з метою прикриття незаконної діяльності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, визнала повністю та підтвердила, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За результатами розгляду справи №369/10007/16-к (провадження №1-кп/369/516/16) Києво-Святошинський районний суд Київської області затвердив угоду про винуватості від 31.10.2016 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_6 та прокурором, визнав ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205 КК України, та призначив їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн.

Суд оцінюючи значимість наданих позивачем первинних та інших документів на обґрунтування реальності господарських операцій з його контрагентами, в контексті наведених вище положень законодавства з питань податкового і бухгалтерського обліку, звертає увагу на правові позицію Верховного Суду України, що викладена в його постановах від 01.12.2015 року у справі №826/15036/14 та від 12.01.2016 року №21-3706а15: «статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку».

Водночас у постанові від 26.01.2016 року №21-4781а15 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла такого висновку: «первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт або послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними».

Таким чином, з контексту наведених правових позицій Верховного Суду України слідує, що первинні документи фіктивних підприємств-постачальників не тягнуть за собою податкових наслідків для їх контрагентів-покупців.

В силу приписів ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Поряд з цим суд враховує те, що в силу припису ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічну норму містить ч. 2 ст. 2 Кримінального кодексу України.

Згідно зі ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду у справах про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинено воно цією особою.

Також, у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що при кваліфікації правочину за ст. 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Враховуючи вищенаведене, суд погоджується з висновками контролюючого органу про те, що задекларовані ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» обсяги господарських операцій з ТОВ ТОВ «Арсенал Компані» і ТОВ «Сімузар» не підтверджуються наданими до перевірки первинними документами, як такими, що містять недостовірні відомості щодо вчинених господарських операцій з поставок товарів, лише в частині операцій з ТОВ «Арсенал Компані» (за період травень-червень 2016 року, всього на суму ПДВ 1 085 601 грн.), та як наслідок про завищення позивачем задекларованого показника податкового кредиту з ПДВ лише за звітній періоди травень-червень 2016 року в сумі 1 085 601 грн. Стосовно висновків контролюючого органу про безтоварність господарських операцій між ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО» і ТОВ «Сімузар», то суд визнає їх необґрунтованими.

Суд вважає, що під час судового розгляду відповідач не навів переконливих доводів та не надав жодних доказів, які б ставили під сумнів реальність здійснених позивачем господарських операцій з ТОВ «Сімузар», та/або свідчили б про невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, та/або про наявність інших обставин що підтверджують недобросовісність позивача як платника податків та виключають право на формування податкового кредиту з ПДВ (у сумі 174 167 грн.) за наслідками таких господарських операцій.

Суд критично ставиться до посилань відповідача на обставини, наведені у матеріалах кримінальних проваджень № 0000065, №0000008, №000053, №0010745, оскільки факт наявності таких не відповідає висунутим процесуальним законом критеріям належності, допустимості та достовірності доказів, оскільки за обставин, які склалися у даній справі, наслідками неправомірних дій чи бездіяльності особи є вирок суду про притягнення учасника (учасників) такого правочину до кримінальної відповідальності, який би набрав законної сили.

У свою чергу, факти наявності вироків суду відносно керівника (засновника) ТОВ «Сімузар» ОСОБА_4 представниками сторін суду не повідомили.

Крім того, представник відповідача не надав суду копію обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_4, за результатами досудових розслідувань у жодному з перелічених вище кримінальних проваджень, та не підтвердив документально факт перебування на розгляді в районному суді кримінальної справи, порушених відносно ОСОБА_4 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 205, 212 КК України, за епізодом фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «НВФ «ОМЕГА-АГРО».

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною третьою ст. 94 КАС України визначено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ОМЕГА-АГРО» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 12.12.2016 року №.

3. В решті позову відмовити.

4. Присудити на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ОМЕГА-АГРО» () судові витрати у розмірі 20 355,02 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Є.В. Аблов