Справа № 635/2590/17
Суддя: Зеленський В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 р.Справа № 635/2590/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Зеленського В.В.

Суддів: П'янової Я.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на постанову Харківського районного суду Харківської області від 23.05.2017р. по справі № 635/2590/17

за позовом ОСОБА_1

до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

11.05.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови мені в призначенні пенсії за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру»;

- скасувати рішення Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 21.03.2017 №1867 про відмову йому в призначенні пенсії за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру»;

- зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області Управління призначити та виплачувати йому пенсію за вислугу років з 15.03.2017 з розрахунку 90% від середнього розміру щомісячної заробітної плати без обмеження її максимального розміру відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 23.05.2017 року вимоги ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 1867 від 21 березня 2017 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно Законом України «Про прокуратуру».

Зобов'язано Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, починаючи з 15 березня 2017 року з розрахунку 90% від середнього розміру щомісячної заробітної плати без обмеження її максимального розміру, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову Харківського районного суду Харківської області від 23.05.2017 року по справі №635/2590/17 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки при розгляді справи судом повно, всебічно та об'єктивно не з'ясовано дійсні обставини по справі та докази і невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до положень абз.4 ч.8 ст. 183-2 КАС України зазначена адміністративна справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач працює в органах прокуратури з 05 лютого 1997 року до часу звернення до суду з позовом, про що свідчать записи у трудовій книжці НОМЕР_1, яка заповнена 05 лютого 1997 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідкою Прокуратури Харківської області № 11-487 вих.2017 від 25 квітня 2017 року.

15 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років як працівнику прокуратури, відповідно до ст. 15 та ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням № 1867 від 21 березня 2017 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно з заявою від 15 березня 2017 року з наступних підстав. Прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше з 01 жовтня 2016 року до 30 вересня 2017 року - 23 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Згідно з наданими документами стаж роботи за вислугу років ОСОБА_1 складає 23 роки 04 місяці 25 днів, в тому числі стаж роботи в прокуратурі складає 09 років 00 місяців 12 днів. Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Таким чином, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, передбачених вищезазначеним законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються.

Позивач, не погодившись з вищевказаним рішенням пенсійного органу, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» є неправомірними, рішення Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 1867 від 21 березня 2017 року підлягає скасуванню, а позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

На час звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років є чинним Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII (далі по тексту - Закон № 1697-VII), який набрав чинності 15.07.2015 року.

Згідно з ч.1 ст.86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Як встановлено частиною 6 статті 86 Закону № 1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Наведеній нормі ст.86 Закону № 1697-VII кореспондують положення ч.6 ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ (чинного на час проходження позивачем служби в органах прокуратури), відповідно до яких до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи (аркуші справи 13-24), на момент подання заяви стаж позивача для призначення пенсії за вислугу років складає 23 роки 5 місяців 15 днів, з яких: робота в органах прокуратури становить 20 років 1 місяць 11 днів, навчання у вищому юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 15 днів (половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладу), військова служба - 11 місяців 19 днів.

Таким чином, у позивача наявний спеціальний стаж 23 роки необхідний для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів 13 років.

При цьому, положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (в останній редакції), на які посилається позивач, кореспондують вищенаведеним нормам ст.86 Закону № 1697-VII, оскільки також встановлюють вислугу 23 роки для осіб, які звернулись за пенсією з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року.

Таким чином, відповідачем неправомірно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки у позивача на день звернення є в наявності необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років як відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" , так і відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Колегія суддів не приймає до уваги посилання пенсійного органу відсутність відповідного нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України, який би регулював умови та порядок перерахунку пенсій, з огляду на наступне.

Пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний Закон набув чинності з 01.04.2015 року. Враховуючи, що спеціальний закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, з вказаної дати втратили чинність норми України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, зокрема, щодо права прокурорів і слідчих на пенсійне забезпечення за вислугу років і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

Однак, 15 липня 2015 року набрав законної сили Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до частини 1 статті 86 якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Оскільки стаття 86 Закону № 1697 набрала законної сили після 1 червня 2015 року, отже станом на зазначену дату (01 червня 2015 року) не діяла, положення Закону № 213 на неї не розповсюджуються. Вказана норма іншими законами не скасовувалась, її дія не зупинялась, є чинною як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на теперішній час, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що з 15 липня 2015 року право прокурорів на пенсійне забезпечення за вислугу років законодавцем було відновлено і з вказаної дати прокурори мають таке право.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

На момент призначення позивача на роботу в органи прокуратури України умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначались статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (далі по тексту - Закон №1789-ХІІ).

Колегія суддів зазначає, що редакція Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХП змінювалася, міняючи при цьому умови виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема наявності необхідного спеціального стажу та розміру пенсії.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Така правова позиція викладена Верховним судом України в постанові від 10 лютого 2015 року по справі №21-630а14.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

З огляду на викладене, судом першої інстанції було правомірно визнано протиправними та скасовано рішення Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 1867 від 21 березня 2017 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно Законом України «Про прокуратуру», а також зобов'язано Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, починаючи з 15 березня 2017 року з розрахунку 90% від середнього розміру щомісячної заробітної плати без обмеження її максимального розміру, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 183-2, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 23.05.2017р. по справі №635/2590/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Зеленський В.В.
Судді Пянова Я.В. Чалий І.С.