Справа № 187/608/17
Суддя: Караул О. А.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/608/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2017 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А., розглянувши в скороченому провадженні в смт Петриківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Царичанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, третя особа Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

29.06.2017 року Позивач через свого представника Стасюка Вячеслава Олексійовича звернулась до суду з позовною заявою до Царичанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, третя особа Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії.

У позові зазначено, що з 01.03.2008 року ОСОБА_1 користується правом на отримання пенсії за віком, про що є посвідчення серії НОМЕР_4, видане 13.06.2008 року УПФУ Мар'їнського району Донецької області.

З 01.10.2014 року, у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на Сході України, за ініціативи Позивача, Царичанським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області в особі Петриківського відділення, ОСОБА_1 було взято на пенсійний облік, після чого Відповідач почав здійснювати виплати належної Позивачу пенсії за її зареєстрованим місцем перебування на відповідний картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк», в безготівковій формі.

Позивач зареєстрована у м. Красногорівка Марїнського району Донецької області, яке знаходиться на підконтрольній українському уряду території, але на території якого органи державної влади не в повному обсязі виконують свої повноваження, бо вказаний населений пункт знаходиться на лінії зіткнення, що підтверджується положеннями Розпорядження КМУ № 1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», тому 12.12.2014 року Управлінням соцзахисту населення Петриківської РДА Дніпропетровської області її було взято на облік внутрішньо переміщених осіб, зареєструвавши місце її перебування за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копією довідки № від 12.12.2014 року, яка станом на сьогодні є скасованою.

21.04.2017 року Позивач повторно була взята Третьою особою на облік внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідкою № від 21.04.2017 року, виданою відповідно до положень Постанови КМУ № 509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб». Однак, 26.04.2017 року ОСОБА_1 змінила місце свого зареєстрованого перебування, повідомивши про це Управління соцзахисту населення Петриківської РДА, що підтверджується довідкою № від 26.04.2017 року.

З 01.11.2016 року виплати належної Позивачу пенсії було припинено з невідомих їй причин.

Лише 02.06.2017 року на адвокатський запит Стасюка В.О., Відповідачем було надіслано лист за № 1458/03/25, де повідомлено, що у зв'язку із скасуванням 31.10.2016 року рішенням Комісії щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, оформленим у вигляді протоколу № 7 дії довідки Позивача № від 12.12.2014 року про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, виплата її пенсії була припинена з листопада 2016 року у зв'язку із тим, що вона фактично не проживала за вказаною адресою. Також, повідомлено, що рішенням комісії щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 16.05.2017 року, оформленим у формі протоколу № 17, вирішено призначити та продовжити соціальні виплати Позивачу з моменту її звернення із заявою від 21.04.2017 року щодо відновлення виплати пенсії, яка буде виплачена останній у червні 2017 року разом із пенсією за червень поточного року.

Пенсія Позивача за листопад та грудень 2016 року, січень, лютий, березень та квітень 2017 року, на думку Відповідача, не підлягає виплаті.

Листом від Третьої особи, від 06.06. 2017 року за № 749, Позивачу було повідомлено те саме.

ОСОБА_1 вважає дії Відповідача щодо припинення виплат їй пенсії протиправними та антиконституційними, в наслідок яких їй незаконно було припинено виплату пенсії, починаючи з 01.11.2016 року та не було виплачено пенсію за минулий час: листопад та грудень 2016 року, січень, лютий, березень та квітень 2017 року.

За захистом своїх прав та інтересів Позивач звернулася до суду з даним позовом.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 99 КАС України.

Позивач зауважує на тому, що хоча Відповідач і припинив виплату їй пенсії з 01.11.2016 року, жодного повідомлення про це ОСОБА_1 не отримувала. Причини таких дій Позивач дізналася лише з листів Відповідача та Третьої особи від 02.06.2017р. та 06.06.2017р., відповідно, які було надіслано у відповідь на адвокатські запити Стасюка В.О. Копію рішення про скасування довідки на підставі якого було прийнято рішення про припинення виплати пенсії Позивачу остання отримала разом із зазначеним листом Відповідача від 02.06.2017року.

Тож, хоча фактичним днем, коли було порушено права Позивача є 01.11.2016 року, днем, коли особа дізналася про порушення своїх прав та законних інтересів є 02.06.2017 року, коли ОСОБА_1 отримала відповідні листи.

На основі викладеного Позивач просить суд поновити їй строк звернення до суду із адміністративним позовом. Відкрити скорочене провадження в адміністративній справі з вжиттям заходів щодо невідкладного розгляду і вирішення справи. Визнати протиправними дії Царичанського об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області щодо припинення з 01.11.2016 року виплати пенсії ОСОБА_1 та невиплаті пенсійних виплат ОСОБА_1 з 01.11.2016 року по 01.05.2017 року. Зобов'язати Царичанське об'єднане управління ПФУ Дніпропетровської області здійснити виплату ОСОБА_1 належної пенсії за весь минулий час, а саме з моменту припинення її виплати, тобто з 01.11.2016 року по 01.05.2017 року. Стягнути з Царичанського об'єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 усі понесені судові витрати. Допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

10.07.2017 року від представника Відповідача начальника Царичанського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області ОСОБА_3 судом отримано заперечення на адміністративний позов про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії. Відповідач не погодився із вимогами заявленими ОСОБА_1 та просить суд відмовити Позивачу у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі через наступне.

01.10.2014 року Позивача було прийнято на облік, як внутрішньо переміщену особу зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМУ від 08.06.2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» рішення щодо призначення (відновлення) пенсій органами Пенсійного фонду України приймаються на підставі рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореної районними держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних рад. Так, рішенням такої Комісії щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 31.10.2016 року (протокол № 7) було скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 та знято її з обліку, як внутрішньо переміщену особу з 01.11.2016 року, через фактичне не проживання останньої за вказаною адресою. Відповідно до п. 18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування повторне призначення соціальних виплат таким особам можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх необхідних процедур, передбачених законодавством. Рішенням комісії щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 16.05.2017 року (протокол № 17) було вирішено призначити та продовжити соціальні виплати особам, які фактично проживають/ перебувають за вказаними адресами з моменту їх звернення. ОСОБА_1 звернулася із заявою про відновлення їй виплати пенсії 21.04.2017 року за адресою: АДРЕСА_2, а згодом ще 27.04.2017 року за новою адресою: АДРЕСА_3, тому виплату пенсії ОСОБА_1 було призначено на підставі рішення Комісії з 21.04.2017 року та буде виплачено у червні 2017 року разом із пенсією за червень поточного року. Представник Відповідача зауважив, що відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року органи Пенсійного фонду звільнено від сплати судового збору.(а.с. 31,32)

Від представника третьої особи начальника управління соціального захисту населення Петриківської райдержадміністрації надійшла до суду заява про розгляд справи без їх участі. (а.с.33)

Ухвалою суду від 11.07.2017 року вимоги Позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду із даним адміністративним позовом задоволено та поновлено їй строк на подачу позовної заяви.

Суд розглядає дану адміністративну справу в порядку скороченого провадження, що відповідає ч. 4 ст. 183-2 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована у Донецькій області Мар'їнському районі АДРЕСА_1. (а.с.9)

З 01.03.2008 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком довічно, про що є копія Посвідчення серії НОМЕР_4 про призначення пенсії, видане від 13.06.2008 року. (а.с.13)

Додано копію довідки від 12.12.2014 року № про взяття на облік особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Перемістилась із зареєстрованого місця проживання до АДРЕСА_2. (а.с.10).

З довідки від 21.04.2017 р. за № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є АДРЕСА_2. (а.с.11).

З довідки за тим же номером, але вже від 26.04.2017 р., про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1 фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_3. (а.с.12)

Останнє зарахування пенсії на рахунок ОСОБА_1 відбулося 17.10.2016 року, що підтверджено копією виписки по її картковому рахунку за період з 01.08.2016 року по 15.05.2017 року, яку видано ГУ з обслуговування клієнтів від 15.05.2017 року (а.с.14).

У листі № 1458/03/25 від 02.06.2017 року від начальника управління Царичанського об'єднаного УПФ України Дніпропетровської області, щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1, адресованого адвокату Стасюку В.О. викладено ті ж самі відомості, що й у запереченні Відповідача. На доказ своїх слів начальник Царичанського об'єднаного УПФ України Дніпропетровської області долучив копії Протоколу № 7 засідання комісії щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 31.10.2016 року та Протоколу № 17 засідання комісії щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 16.05.2017 року. (а.с.17-21).

Начальник Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надіслав адвокату Стасюку В.О. лист № 749 від 06.06.2017 року, з якого вбачається, що робоча група здійснила перевірку фактичного місця проживання ОСОБА_1, під час якої було встановлено факт не проживання особи за вказаною адресою. Управлінням проведено всі необхідні дії для фізичної ідентифікації ОСОБА_1, за результатами яких рішенням Комісії від 31.10.2016 року, протоколом № 7, довідку № 124000159 від 12.12.2014 року було скасовано. 21.04.2017 року від ОСОБА_1 до Управління надійшла заява про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2, на підставі чого було видано довідку № від 21.04.2017 року. Повторно 25.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Управління із заявою зі зміною фактичного місця проживання на адресу: АДРЕСА_3. Робочою групою було здійснено перевірку фактичного місця проживання заявника, складено відповідний акт, а рішенням Комісії від 16.05.2017 року було прийнято рішення про відновлення соціальних виплат ОСОБА_1 з моменту звернення. (а.с.23).

Розглядаючи дані позовні вимоги суд виходив з наступного.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд насамперед застосовує положення Конституції України, за якими в Україні, як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст. 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, організацій, а також бюджетних та інших джерел (ч.2 ст. 46 Конституції України) і забезпечується ч. 2 ст. 22 Основного Закону України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугою років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, є результатом виконання трудових обов'язків і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку та конституційних гарантій держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач перебуває на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції з м. Красногорівка Донецької області і з жовтня 2014 року перебуває на обліку в Царичанському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області як внутрішньо переміщена особа, де їй здійснювалось нарахування пенсії. З 01.11.2016 року виплата пенсії припинена у зв'язку з фактичним непроживанням ОСОБА_1 за зазначеною у довідці адресою, відповідно до постанови КМУ від 08.06.2016 року № 365.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульовано Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року, де у ст. 7 закріплено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Держава вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема, відновлення усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Також, ст. 12 вказаного Закону України визначено, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

У Протоколі № 7 засідання комісії щодо призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 31.10.2016 року було вирішено з 01.11.2016 року скасувати довідку та зняти з обліку виплати внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 на підставі фактичного не проживання особи за вказаною адресою. (а.с.18,19).

Тобто, Комісією було прийнято рішення для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на підставі, яку не передбачено Законом України«Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», тож в порушення норм цього Закону.

Також, зазначене рішення про скасування дії довідки не надавалось внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 протягом трьох днів з дня його прийняття, як того вимагає ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а було надіслане у відповідь на адвокатський запит Стасюка В.О. лише 02.06.2017 року.

У ст. 71 КАС України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про безпідставність зазначених у запереченні на адміністративний позов обґрунтувань Відповідача, у зв'язку із чим таке заперечення оцінює критично.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 цього ж Закону України передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до Прикінцевих положень вказаного Закону України до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, положення цього Закону є пріоритетними в питаннях виплати пенсій.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»)

Згідно ч.1 ст. 47 того ж закону пенсії виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством, зокрема, в інших випадках, передбачених ч.1ст.49 цього Закону.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

(положення пункту 2 частини першої статті 49 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 р. N 25-рп/2009)

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено з матеріалів справи, виплату пенсії Позивачу зупинено у зв'язку з фактичним не проживанням.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках передбачених законом.

Між тим, Відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведено нормою Закону стала підставою для припинення Позивачу виплати пенсії. Посилання Відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» не є посиланням на норми закону, оскільки постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно-правовим актом.

Припинення виплати Позивачу пенсії у зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Таким чином, зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 року, зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. Суди при визначенні юридичної сили законів та інших нормативно-правових актів щодо їх діяльності повинні керуватися Конституцією України, як актом прямої дії.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

На снові викладеного суд приходить до висновку, що дії Відповідача щодо припинення з 01.11.2016 року по 01.05.2017 року виплати пенсії Позивачу є безпідставними та протиправними.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вище викладені обставини суд вважає вимоги Позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл документально підтверджених судових витрат, суд бере за основу положення п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», де зазначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Судовий збір Позивачем сплачено у повному обсязі та розподілу не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись, Конституцією України, ст.ст. 2, 8, 94, 158, 161, 183-2 КАС України, Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про судовий збір»,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Царичанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, третя особа Управління соціального захисту населення Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Царичанського об'єднаного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо припинення з 01 листопада 2016 року виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН.: НОМЕР_3, та невиплаті пенсійних виплат ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН.: НОМЕР_3, з 01 листопада 2016 року по 01 травня 2017 року.

Зобов'язати Царичанське об'єднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснити виплату ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІН.: НОМЕР_3, належної їй пенсії за час з 01 листопада 2016 року по 01 травня 2017 року.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині виплати пенсії у межах суми за один місяць.

Витрати по сплаті судового збору залишити за Позивачем.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. А. Караул