Справа № 815/3067/17
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3067/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 год. 00 хв.

26 липня 2017 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря: Ходжаяна А.В.

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) згідно рішення Головного управління ДФС в Одеській області, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, в якому позивач просить прийняти постанову, якою підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) згідно рішення Головного управління ДФС в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом Головного управління ДФС в Одеській області № 1378 від 11.05.2017р. призначено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) за адресою: Одеська область, Арцизький район, с. Виноградівка, вул. Леніна, буд.192, де останнім здійснюється господарська діяльність. Однак представником ФОП ОСОБА_3В не допущено посадових осіб Головного управління ДФС в Одеській області до проведення фактичної перевірки, що згідно норм чинного законодавства є підставою для застосування адміністративного арешту такого платника податків.

Від відповідача надійшли письмові заперечення, в яких останній в обґрунтування правової позиції зазначив про безпідставність позовних вимог та відсутність правових підстав для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, оскільки факт недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки відсутній.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові.

Представник відповідача у судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

11.05.2017 р. Головного управління ДФС в Одеській області на підставі ст. 20, пп. 80.2.2 п.80.2, п.80.6 ст. 80, п.82.3 ст. 82 ПК України прийняло наказ № 1378 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1)» тривалістю 10 діб, починаючи з 25.05.2017 року по дату завершення фактичної перевірки (а.с. 15).

На підставі наказу видано направлення на перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 № 429 від 11.05.2017 року, № 430 від 11.05.2017 року (а.с.16-17).

30.05.2017р. посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області складено акт №195/15-32-14-06 про неотримання направлення на проведення фактичної перевірки та акт №196/15-32-14-06 про недопуск до фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 (а.с.13-14).

31.05.2017р. заступник начальника Головного управління ДФС в Одеській області надав в.о. начальника Головного управління ДФС в Одеській області звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3 (а.с. 12).

Зі змісту вказаного звернення вбачається, що посадовими особами контролюючого органу встановлено, що представник ФОП ОСОБА_3 відмовився від проведення фактичної перевірки. Враховуючи зазначене, посадові особи Головного управління ДФС в Одеській області дійшли висновку, що ФОП ОСОБА_3 ухиляється від проведення фактичної перевірки, що підтверджує наявність обставин, передбачених ст.94 розділу II Податкового кодексу України, для застосування умовного адміністративного арешту.

В.о. начальника Головного управління ДФС в Одеській області о 17 год. 00 хв. 31.05.2017р. прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 (податкова адреса: Одеська область, Арцизький район, с. Виноградівка, вул. Кірова, буд. 197), фактична адреса господарської одиниці: Одеська область, Арцизький район, с. Виноградівка, вул. Леніна, буд. 192 (а.с. 11).

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій заявника щодо застосування умовного адміністративного арешту майна відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з п. 82.3 ст. 82 ПК Українитривалість фактичних перевірок не повинна перевищувати 10 діб.

Пунктом 80.7 ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

За приписами пп.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності, зокрема, таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Згідно п. 81.2 ст. 81 ПК України, у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Суд звертає увагу, що у Податковому кодексі України окремо обумовлено, що відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (п. 81.1 ст. 81 ПК України).

Таким чином, єдиною підставою для відмови від допуску контролюючого органу до проведення перевірки, згідно абз.5 ст. 81.1 ст. 81 ПК України є, зокрема, непред'явлення платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) визначених документів.

Відповідач звертає увагу на те, що на момент складення посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області актів про неотримання направлення та недопуск до проведення фактичної перевірки, ані платника податків ФОП ОСОБА_3, ані його уповноваженого представника, ані особи, що проводить розрахункові операції на об'єкті господарювання, що перевірявся, не було, оскільки 16.05.2017 р. центром сервісного обслуговування ПП «Техніка» (м. Арциз) було розпломбовано реєстратор розрахункових операцій, що знаходився за адресою господарської одиниці в с. Виноградівка, вул. Леніна 192, у зв'язку зі скасуванням реєстрації касового апарату через закриття торгівельної точки, а також того ж дня було розірвано трудовий договір з єдиним оператором, що проводив на об'єкті господарювання розрахункові операції - ОСОБА_4.

На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано до суду копії довідки про розпломбування реєстратора розрахункових операцій № 15 від 16.05.2017 р., довідки про скасування реєстрації реєстратора розрахункових операцій від 16.05.2017 р., а також копію трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою від 10.04.2013 р., в якому міститься запис про його розірвання 16.05.2017р. на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням).

Враховуючи наведене, обставини, зазначені в актах про неотримання направлення на проведення фактичної перевірки та про недопуск до фактичної перевірки спростовуються матеріалами справи.

При цьому, посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області зазначено, що недопуск до фактичної перевірки здійснено представником ФОП ОСОБА_3, однак не встановлено особу представника. В актах, у рішенні про застосування адміністративного арешту майна платника податків не зазначено прізвища та імені особи, яка не допустила посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, не встановлено, чи така особа має трудові відносини з відповідачем чи має право представництва інтересів ФОП ОСОБА_3

Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені ст. 94 ПК України та Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013р. № 568. Вказані нормативно правові акти передбачають, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Згідно з п. 94.2 ст. 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

При цьому п. 94.5 ст. 95 ПК України передбачено, що арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом (п. 94.10 ст. 94 ПК України).

Суд звертає увагу, арешт майна є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання платником податків передбачених законом обов'язків.

Арешт може бути накладено на майно строком до 96 годин від години підписання відповідного рішення керівником контролюючого органу (його заступником), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, якщо власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).

Функції виконавця рішення про арешт майна платника податків покладаються на податкового керуючого або іншого працівника контролюючого органу, призначеного його керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу.

Пунктом 94.19 ст. 94 ПК України встановлюється перелік підстав припинення адміністративного арешту майна платника податків, зокрема, відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Отже, адміністративний арешт припинений, оскільки контролюючим органом не дотримано приписи п. 94.19 ст. 94 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт відмови від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення, або від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, призначеної наказом Головного управління ДФС в Одеській області № 1378 від 11.05.2017 р., позивачем як субєктом владних повноважень належними та допустимими доказами не доведено. Відтак, рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 31.05.2017р. про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 (податкова адреса: Одеська область, Арцизький район, с. Виноградівка, вул. Кірова, буд. 197), фактична адреса господарської одиниці: Одеська область, Арцизький район, с. Виноградівка, вул. Леніна, буд. 192, є необґрунтованим.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, у зв'язку з тим, що податковий орган фактично не довів, що платник податків відмовився від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

На підставі ст.ст. 10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними, а вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог Головного управління ДФС в Одеській області слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) згідно рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 31.05.2017р., - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо рішення було прийняте у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії такого рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі статтею 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 28.07.2017 р.

Суддя О.М.Тарасишина

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) згідно рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 31.05.2017р., - відмовити повністю.

28 липня 2017 року.