Справа № 2-а-9/10
Суддя: Єрмак Н. В.
Дата ухвалення: 2010-02-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9/10
Провадження № 2-а-9/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2010 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкрва у складі:

Головуючого - судді Єрмак Н.В.,

при секретарі Логвінові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 соціального захисту населення та праці Московської районної в м. Харкові ради, ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації,ОСОБА_2 Державного казначейства у Московському районі м. Харкова Головного управління Державного казначейства України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною діяльність ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної у м. Харкові ради про призначення, перерахунок та виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в частині розміру допомоги за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року; стягнути з державного бюджету на її користь суму упущеної вигоди в розмірі 2003,06 грн.

Позивач в судовому засіданні змінила позовні вимоги, просила зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної у м. Харкові ради та ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та забезпечити виплату недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік в сумі 3753,31 грн.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної у м. Харкові ради в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач є застрахованою особою, у звязку з чим у неї відсутнє право на отримання допомоги відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Просила відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_2 Державного казначейства у Московському районі м.Харкова Головного управління Державного казначейства України у Харківській області в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу за його відсутності, надав заперечення проти позову, в якому зазначив, що ОСОБА_2 Державного казначейства у Московському районі м. Харкова Головного управлінню Державного казначейства України у Харківській області є неналежним відповідачем, у звязку з чим просив в позові відмовити.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що у зв'язку з народженням 18.10.2006 року дитини ОСОБА_4, позивачу була призначена і виплачується допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку як застрахованій особі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування з 01.04.2007р. відповідно до п. 7-11 Порядку призначення і виплати допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, застрахованим в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за №13 від 11.01.2007 р. Отже, позивач є особою, застрахованою в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрат працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, народженням дитини та необхідністю догляду за нею визначаються Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народження та похованням».

Відповідно до визначення термінів, які вживаються у зазначеному Законі суб'єктом загальнообов'язкового державного соціального страхування застрахована особа, на користь якої здійснюється відповідні страхування.

Страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право у застрахованої особи або членів її сім*ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг.

За приписами ч. 1 ст. 35 вказаного Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї такого страхового випадку, як догляд за дитиною віком до трьох років.

Статтею 43 цього Закону визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається застрахованій особі в розмірі, що встановлюється правлінням Фонду, але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом.

При цьому, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону визначено, що до стабілізації економічного становища в Україні розмір виплат, передбачених статтями 41, 43, 46 цього Закону, визначається Верховною Радою України щороку виходячи з рівня забезпечення прожиткового мінімуму одночасно з встановленням розміру страхових внесків з поступовим наближенням виплат до прожиткового мінімуму.

Таким чином, виходячи із системного аналізу приписів Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», права на отримання допомоги за цим законом має особа, застрахована в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, при настанні страхового випадку.

При цьому розмір такої допомоги визначається щорічно Верховною Радою України.

Між тим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» на 2007 рік дію статті 43 зупинено, та статтею 56 цього Закону встановлено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007 року визнано неконституційним положення статті 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», в частині визначення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Також цим же рішенням, визнано неконституційними положення п. 7 ст. 71 вказаного Закону, в частині зупинення на 2007 рік дії частини першої статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Отже, починаючи з 9 липня 2007 р. набула чинності, як ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», так і пункт 5 Перехідних положень цього закону.

Враховуючи, що позивач, яка є застрахованою особою, народила дитину у неї настав страховий випадок у вигляді необхідності догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При цьому, у позивачки виникло право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у формі матеріального забезпечення, передбаченого ст. 43, в розмірі, визначеному п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням».

Відповідно до ч. 1 ст. 50 зазначеного Закону матеріальне забезпечення за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи за рахунок сплачених застрахованими особами страхових внесків (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Отже, обов'язок щодо надання позивачу матеріального забезпечення у вигляді допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку покладено на роботодавця за основним місцем роботи, а не на відповідача по справі.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України за №32 від 16 січня 2007 р. встановлено, що в 2007 році допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку застрахованим особам за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям (далі - субвенція) з 1 січня 2007 р. призначається органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб.

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України суперечить ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» щодо порядку призначення та надання вказаних виплат застрахованої особі.

Для подолання цієї колізії необхідно виходити з приписів ч. 4 ст. 9 КАС України, відповідно до яких, у разі невідповідності нормативно - правового акта закону України або іншому правовому акту, суд застосовує акт, що має вищу юридичну силу.

Виходячи із зазначеного принципу про пріоритетність законів над підзаконними нормативними актами, суд приходить до висновку, що починаючи з 01 квітня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. у відповідача був відсутній обов'язок по призначенню, нарахуванню та сплаті позивачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, оскільки такий обов'язок відповідно до ст. 50 України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» було покладено на роботодавця. Що стосується позовних вимог за період з 01.01.2007 року до 31.03.2007 року, в цій частині позову суд також відмовляє, оскільки допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, призначена позивачу 01.04.2007 року.

Таким чином, вимоги позивача про зобов*язання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної у м. Харкові ради та ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та забезпечити їй виплату недоплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік в сумі 3753,31 грн., є безпідставними, оскільки відповідно до ст.13 зазначеного Закону, право на таку допомогу за цим Законом мають лише ті особи, які не застраховані в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Позивач є застрахованою особою, у звязку з чим у неї відсутнє право на отримання допомоги відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-14, 71, 89, 90, 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 соціального захисту населення та праці Московської районної в м. Харкові ради, ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, ОСОБА_2 Державного казначейства у Московському районі м. Харкова Головного управління Державного казначейства України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в ОСОБА_3 апеляційний адміністративний суд через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складання в повному обсязі, та поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя