Справа № 807/2391/15
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2017 рокум. Ужгород№ 807/2391/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Луцович М.М.,

суддів Гаврилко С.Є., Рейті С.І.,

з участю секретаря судового засідання Симканич Ю.В.,

сторін та осіб, які беруть участь у справі:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів 1 та 2 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції України в Закарпатській області про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), яким просила суд: 1) відкрити провадження у адміністративній справі; 2) визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України за № 3648/к від 04 листопада 2015 року «Про звільнення ОСОБА_1В.»; 3) поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з 04 листопада 2015 року; 4) стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 листопада 2015 року по день ухвалення судового рішення (том І, а.с.5-8).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Наказом Міністерства юстиції України за № 2227/к від 18 листопада 2011 року позивача було призначено начальником Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року за № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», було вирішено ліквідувати зокрема, Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (п.1 постанови). Даною постановою визначено, що правонаступником Державної виконавчої служби, що ліквідується є Міністерство юстиції, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови. Наказом Міністерства юстиції України від 30 січня 2015 року за № 115/5 «Про деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України» вирішено перейменувати головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. Відповідно до типової структури у складі головного територіального управління юстиції у Закарпатській області передбачено Управління Державної виконавчої служби. Отже, зі змісту вищенаведених нормативно-правових актів випливає, що відбулося перейменування Головного управління юстиції у Закарпатській області на Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області. Попри те, 08 лютого 2015 року позивачу предявлено Міністерством юстиції України попередження про скорочення посади начальника Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області та запропоновано останньому зайняти посаду старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а в разі відмови від посади, після закінчення двохмісячного строку з дня попередження попереджено, що позивач підлягає звільненню з посади за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Вказує на те, що Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 року по справі № 876/8160/15 визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо попередження ОСОБА_1 08 лютого 2015 року про звільнення із займаної посади начальника управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Зі змісту рішення вбачалося, що відповідач запропонував позивачеві одну вакантну посаду, натомість у відповідача на день предявлення попередження існували інші вакантні посади. Отже, зазначеним судовим рішенням встановлено порушення процедури попередження про звільнення та протиправність дій відповідача щодо попередження ОСОБА_1 про звільнення із займаної посади відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України. Наказами від 28 квітня 2015 року за № 327/5, від 26 травня 2015 року за № 453/5, від 12 червня 2015 року за № 556/5, від 08 липня 2015 року за № 701/5 та від 27 липня 2015 року за № 849/5 позивачу було продовжено основну щорічну відпустку у звязку із тимчасовою непрацездатністю, яка настала під час знаходження позивача у відпустці. Станом на день звернення позивача до суду, листок непрацездатності серії АГЦ № 365515 було продовжено та видано новий листок непрацездатності (продовження) № 365526, який не закрито, а позивач надалі продовжувала хворіти. Позивачу стало відомо з інформації розміщеної на сайті http://vsaravda.info, що наказом відповідача за № 3648/к від 04 листопада 2015 року останню звільнено з посади. Підставою для звільнення зазначено попередження про майбутнє вивільнення від 08 лютого 2015 року. Станом на день звернення позивача до суду, останню не було ознайомлено з наказом про звільнення, не видано їй трудової книжки та не проведено з нею повного розрахунку у звязку із звільненням. Звільнення з посади позивач вважає таким, що грубо порушує її трудові права, оскільки здійснено у звязку з упередженим ставленням до неї з боку керівництва, без наявності на те законних підстав та з порушенням норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, що регулює порядок попередження та звільнення працівника з посади.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги з мотивів наведених у позовній заяві, письмових додаткових поясненнях по суті заявлених позовних вимог і заяви про уточнення позовних вимог та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог з мотивів наведених у письмових запереченнях та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

18 листопада 2011 року наказом Міністерства юстиції України за № 2227/к було призначено ОСОБА_1 на посаду начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області з посадовим окладом згідно з штатним розписом, із збереженням 10 рангу державного службовця, звільнивши з посади заступника начальника Головного управління юстиції у Закарпатській області начальника відділу державної виконавчої служби (том І, а.с.48).

Відповідні відомості про признання позивача на посаду начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області внесені до трудової книжки останньої (том І, а.с.208).

08 лютого 2015 року Міністерством юстиції України, керуючись статтею 49-2 КЗпП України, на підставі рекомендації Кадрової комісії Міністерства юстиції України, утвореної наказом Міністерства юстиції України від 05 лютого 2015 року за № 209/к «Про Кадрову комісію Міністерства юстиції України», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року за № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції», наказу Міністерства юстиції України від 30 січня 2015 року за № 115/5 «Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України», наказу Міністерства юстиції України від 02 лютого 2015 року за № 139/5 «Про затвердження переліку головних територіальних управлінь юстиції», у звязку із впровадженням нової структури та штатної чисельності Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 06 лютого 2015 року та скороченням посади начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області, запропоновано ОСОБА_1 посаду старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а в разі відмови від даної посади предявлено попередження про наступне вивільнення з посади, після закінчення 2-х місячного строку з дня попередження (том І, а.с.49).

18 лютого 2015 року позивач звернулася до Міністра юстиції України із заявою, відповідно до якої, остання просила перевести її на вакантну посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань діяльності державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби у звязку з внесенням змін до Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України, Автономної Республіки Крим, областях, містах Києві та Севастополі (том І, а.с.54).

17 березня 2015 року позивач одержала від Міністерства юстиції України лист-відповідь від 11 березня 2015 року за № 1655-0-32-15/14, згідно якої повідомлено позивача, про розгляд її заяви. Зазначено, що 08 лютого 2015 року, позивачеві було запропоновано вакантну посаду, попереджено про майбутнє вивільнення, у разі відмови від запропонованої посади та скорочено посаду, яку вона обіймала. Одночасно повідомлено, що на день надання відповіді в Міністерстві юстиції України оголошено конкурс на зміщення вакантних посад, у тому числі посади заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань діяльності державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби, в якому позивач може взяти участь (том І, а.с.53).

02 квітня 2015 року позивач скерувала до Міністерства юстиції України заяву «Про переведення на посаду» за № 10-02. Відповідно до останньої, позивач повідомила Міністерство юстиції України про своє звернення 03 березня 2015 року до суду з приводу порушення її конституційних та трудових прав, повідомила про проходження нею незалежного добровільного тестування керівників вищої ланки Міністерства юстиції України та одержання відомостей щодо критеріїв та результатів її оцінювання (оцінка становить 4,28 балів (високий), результат тестування 9 балів з 15 можливих та 28 балів із 30 можливих. Зважаючи на викладене, позивач просила Міністерство юстиції України розглянути її заяву та задовільнити останню шляхом переведення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань діяльності державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби (том І, а.с.57, 58).

05 травня 2015 року, позивач одержала лист-відповідь Міністерства юстиції України від 23 квітня 2015 року за № 3048-0-32-15/14. Згідно останнього, позивача було повідомлено про розгляд її заяви та повідомлено, що у разі відмови від запропонованої у попереджені посади, вона підлягає звільненню. Відносно переведення позивача на посаду, зазначену нею в заяві про переведення, розяснено, що відбір на відповідну посада здійснюється за рішенням Міністра юстиції на конкурсних засадах, однак документи для участі у конкурсі на зазначену посаду від позивача не надходили (том І, а.с.55, 56).

11 червня 2015 року Головним територіальним управлінням юстиції у Закарпатській області надано позивачу відповідь за № П-19/02-20 на її запит щодо отримання публічної інформації та надіслано останній витяг з переліком вакантних посад апарату Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області станом на 05 червня 2015 року (том І, а.с.59, 60). Пунктом 5 відповідного витягу з переліку вакантних посад, зазначено посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби (введена наказом № 100/4 від 17 лютого 2015 року, наказом Міністерства юстиції України від 27 травня 2015 року за № 1729/к оголошено конкурс).

03 липня 2015 року позивач скерувала на адресу Міністерства юстиції України заяву, відповідно до якої надала згоду на її призначення на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань діяльності державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби (том І, а.с.61).

16 липня 2015 року Міністерство юстиції України скерувало на адресу позивача відповідь «Щодо розгляду заяви» за № 8922-0-32-15/14 (том І, а.с.62). Згідно останньої, позивача повідомлено, що вичерпну відповідь на її заяви щодо переведення на посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань діяльності державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби надано останній в листах Міністерства юстиції України від 23 квітня 2015 року за № 3048-0-32-15/14 та від 19 червня 2015 року за № 6573-0-32-15/14.

07 серпня 2015 року позивач скерувала заяву на адресу Міністерства юстиції України, згідно якої просила призначити її в порядку переведення на вакантну посаду заступника начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з питань діяльності державної виконавчої служби начальника Управління державної виконавчої служби, як таку, що успішно пройшла добровільне тестування (том І, а.с.63).

23 вересня 2015 року Міністерство юстиції України розглянуло заяву позивача та направила останній листа за № 13805-0-32-15/14 (том І, а.с.64). Згідно останнього позивача повідомлено, що вичерпну відповідь на її заяву вона вже одержувала, відповідно до листів Міністерства юстиції України від 23 квітня 2015 року за № 3048-0-32-15/14 та від 19 червня 2015 року за № 6573-0-32-15/14.

27 квітня 2015 року позивач звернулася із заявою до Начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо продовження їй щорічної основної відпустки за 2014 рік у звязку з хворобою, яка настала під час перебування у відпустці (том І, а.с.81). В підтвердження даних обставин позивач надала оригінал листка непрацездатності серії АГЦ № 377299 А 2499 (том І, а.с.82).

Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області видало наказ за № 327/5 від 28 квітня 2015 року «Про продовження щорічної відпустки ОСОБА_1В.» на 9 календарних днів з 10 травня 2015 року по 18 травня 2015 року включно, на підставі її заяви та копії листка непрацездатності (том І, а.с.83).

25 травня 2015 року позивач звернулася із заявою до Начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо продовження їй щорічної основної відпустки за 2014 рік у звязку з хворобою, яка настала під час перебування у відпустці (том І, а.с.79). В підтвердження даних обставин позивач надала оригінали листків непрацездатності серії АГЦ № 305031 А 2631 та серії АГЦ № 305256 А 2156 (том І, а.с.80).

Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області видало наказ за № 453/5 від 26 травня 2015 року «Про продовження щорічної відпустки ОСОБА_1В.» на 26 календарних днів з 23 травня 2015 року по 18 червня 2015 року включно, на підставі її заяви та копій листків непрацездатності (том І, а.с.84).

05 червня 2015 року Міністерством юстиції України скеровано на адресу позивача повідомлення, відповідно до якого запропоновано останній 8 посад, щодо її переведення у звязку із скороченням посади, на які вона перебуває. Серед зазначених посад, запропоновано посаду:

- державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іршавського районного управління юстиції;

- старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції (тимчасова);

- державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції (тимчасова);

- заступника начальника Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області начальника відділу державної виконавчої служби;

- заступника начальника Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області начальника відділу державної виконавчої служби;

- головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції;

- старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції;

- провідного спеціаліста відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції (тимчасова) (том ІІ, а.с.19).

08 червня 2015 року позивач звернулася із заявою до Начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо продовження їй щорічної основної відпустки за 2014 рік у звязку з хворобою, яка настала під час перебування у відпустці (том І, а.с.77). В підтвердження даних обставин позивач надала оригінал листка непрацездатності серії АГЦ № 304026 А 3026 (том І, а.с.78).

Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області видало наказ за № 556/5 від 12 червня 2015 року «Про продовження щорічної відпустки ОСОБА_1В.» по 03 липня 2015 року включно, на підставі її заяви та копій листків непрацездатності (том І, а.с.85).

06 липня 2015 року позивач звернулася із заявою до Начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо продовження їй щорічної основної відпустки за 2014 рік у звязку з хворобою, яка настала під час перебування у відпустці (том І, а.с.73). В підтвердження даних обставин позивач надала оригінали листків непрацездатності серії АГЦ № 304278 А 3278, серії АГЦ № 305256 А2156, серії АГЦ № 305031 (том І, а.с.74-76).

Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області видало наказ за № 701/5 від 08 липня 2015 року «Про продовження щорічної відпустки ОСОБА_1В.» з 04 липня 2015 року по 19 липня 2015 року включно, на підставі її заяви та копій листків непрацездатності (том І, а.с.86).

24 липня 2015 року позивач звернулася із заявою до Начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо продовження їй щорічної основної відпустки за 2014 рік у звязку з хворобою, яка настала під час перебування у відпустці (том І, а.с.71). В підтвердження даних обставин позивач надала оригінал листка непрацездатності серії АГЦ № 365506 (продовжений листок № 304278) (том І, а.с.72).

Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області видало наказ за № 849/5 від 27 липня 2015 року «Про продовження щорічної відпустки ОСОБА_1В.» з 20 липня 2015 року по 12 серпня 2015 року включно, на підставі її заяви та копії листка непрацездатності (том І, а.с.87).

02 жовтня 2015 року позивач звернулася із заявою до Начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо продовження їй щорічної основної відпустки за 2014 рік у звязку з хворобою, яка настала під час перебування у відпустці (том І, а.с.67). В підтвердження даних обставин позивач надала оригінал листка непрацездатності серії АГЦ № 365515 (продовжений листок № 365506) (том І, а.с.68).

Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області 09 жовтня 2015 року скерувало листа на адресу позивача «Про розгляд заяви про продовження відпустки» № 9608/08-28 (том І, а.с.88). Відповідно до останнього, позивача повідомлено, що щорічну основну відпустку за період з 2013-2014 роки буде продовжено на 1 календарний день, після закриття листка непрацездатності № 365526.

08 грудня 2015 року позивач звернулася із заявою до Начальника Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо продовження їй щорічної основної відпустки за 2014 рік у звязку з хворобою, яка настала під час перебування у відпустці (том І, а.с.65). В підтвердження даних обставин позивач надала оригінал листка непрацездатності серії АГЦ № 365526 (продовжений листок № 365515) (том І, а.с.66).

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи 04 листопада 2015 року наказом Міністерства юстиції України за № 3698/к було звільнено позивача ОСОБА_1 з посади начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області з 04 листопада 2015 року, у звязку із скороченням посади (пункт 1 статті 40 КЗпП України). Як зазначено у вищенаведеному оскаржуваному наказі підставами для прийняття такого слугують: попередження від 08 лютого 2015 про майбутнє вивільнення позивача, повідомлення від 05 червня 2015 року та подання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції (том ІІ, а.с.3).

Позивач була ознайомлена з наказом про звільнення 10 лютого 2016 року, що підтверджується її підписом на наказі, належним чином завірена копія якого приєднана до матеріалів даної адміністративної справи.

04 листопада 2015 року, наказом Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за № 1355/4 було оголошено наказ Міністерства юстиції України від 04 листопада 2015 року за № 3698/к «Про звільнення ОСОБА_1В.», належним чином завірена копія якого приєднана до матеріалів даної адміністративної справи.

04 листопада 2015 року Головним територіальним управління юстиції у Закарпатській області винесено наказ за № 1356/4 «Про проведення повного розрахунку з ОСОБА_1В.» (том ІІ, а.с.20).

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2015 року за № 3649/к «Про звільнення ОСОБА_1В.» суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Так, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За змістом ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року за № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що, розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Роботодавець є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявні вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі за № 6-40цс15.

Судом встановлено, що в Головному управлінні юстиції у Закарпатській області на 2015 рік діяв штатний розпис (затверджений заступником Міністра юстиції - ОСОБА_3 31 січня 2015 року), відповідно до якого до складу Головного управління юстиції входив структурний підрозділ - Управління державної виконавчої служби, з кількістю двох штатних посад, зокрема: посади начальника Управління державної виконавчої служби та заступника начальника управління (том І, а.с.222).

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» від 21 січня 2015 року за № 17 ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу й покладено на Міністерство юстиції України завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) обєднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як субєктів інформаційної діяльності.

На підставі вказаної постанови Міністерством юстиції України видано наказ від 30 січня 2015 року за № 115/5 «Деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України», за змістом якого, крім іншого, головні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі перейменовані на головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі; затверджено типову структуру територіальних управлінь та зміни до деяких нормативно-правових актів (зокрема, до Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2011 року за №1707/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 червня 2011 року за № 759/19497 (далі - Положення), у т.ч. щодо завдань, функцій і повноважень).

Наказом же Міністерства юстиції України за №139/5 від 02 лютого 2015 року затверджено перелік головних територіальних управлінь юстиції, до якого, в тому числі, увійшло Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області.

Таким чином, Головне управління юстиції у Закарпатській області перейменовано на Головне територіальне управління юстиції у Закарпатській області.

10 лютого 2015 року заступником Міністра юстиції - керівником апарату ОСОБА_3 затверджено штатний розпис Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області з 09 лютого 2015 року, в якому штатна посада начальника Управління державної виконавчої служби відсутня (том І, а.с.247-249).

Станом на день попередження позивача про наступне вивільнення, тобто 08 лютого 2015 року, ОСОБА_1 було запропоновано лише одну вакантну посаду, а саме: старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

Слід зазначити, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність інших вакантних посад для позивача.

Як вбачається зі матеріалів даної адміністративної справи, станом на 17 лютого 2015 року після ознайомлення позивача з попередженням про наступне вивільнення (08 лютого 2015 року) у Головному територіальному управлінні юстиції у Закарпатській області були наявними наступні вакантні посади: начальник відділу державної реєстрації нормативно-правових актів, правової роботи, правової освіти та систематизації законодавства (тимчасова, на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника); начальник відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби (тимчасова, на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника); головний спеціаліст відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби (тимчасова, на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника); головний спеціаліст відділу державної реєстрації нормативно-правових актів, правової роботи, правової освіти та систематизації законодавства (тимчасова, на період відпустки для догляду за дитиною основного працівника); заступник начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної реєстрації - начальник Управління державної реєстрації (введена наказом № 100/4 від 17 лютого 2015 року, оголошення опубліковано у г. «Новини Закарпаття» від 14 лютого 2015 року та інформаційних сайтах Міністерства юстиції України і Головного територіального управління юстиції); заступник начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби начальник Управління державної виконавчої служби (введена наказом № 100/4 від 17 лютого 2015 року, оголошення опубліковано у г. «Новини Закарпаття» від 14 лютого 2015 року та інформаційних сайтах Міністерства юстиції України і Головного територіального управління юстиції); головний спеціаліст сектору судової роботи та міжнародного співробітництва (уведена наказом № 100/4 від 17 лютого 2015 року); головний спеціаліст з питань запобігання і виявлення корупції (введена наказом № 100/4 від 17 лютого 2015 року); головний спеціаліст з внутрішнього аудиту (введена наказом № 100/4 від 17 лютого 2015 року) (том І, а.с.51).

Крім того, станом на день звільнення позивача (04 листопада 2015 року) у Головному територіальному управлінні юстиції у Закарпатській області були наявними наступні вакантні посади: завідувач сектору аналітики та статистики; провідний спеціаліст відділу з питань нотаріату (тимчасова, на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника); головний спеціаліст відділу державної реєстрації речових прав на нерухому майно Управління державної реєстрації (тимчасові, на період відпусток по догляду за дітьми основних працівників); головний спеціаліст відділу реєстрації нормативно-правових актів, правової роботи та правової освіти (тимчасові, на період відпусток по догляду за дітьми основних працівників); головний спеціаліст з питань запобігання і виявлення корупції (введена наказом № 100/4 від 17 лютого 2015 року); головний спеціаліст з внутрішнього аудиту (введена наказом № 100/4 від 17 лютого 2015 року); провідний спеціаліст відділу організаційної роботи, документування та контролю; головний спеціаліст сектору з питань банкрутства (тимчасова, на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника); головний спеціаліст сектору аналітики та статистики (тимчасова, на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника); головний спеціаліст сектору аналітики та статистики (тимчасова, на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника); провідний спеціаліст відділу організації та контролю за виконанням рішень (тимчасова, на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника); заступник начальника; головний спеціаліст відділу кадрової роботи та державної служби (тимчасова, на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника); головний спеціаліст відділу примусового виконання рішень (тимчасова, на період відпусток по догляду за дітьми основних працівників); провідний спеціаліст сектору державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, друкованих засобів масової інформації та легалізації громадських формувань Управління державної реєстрації (том І, а.с.90).

Проте, всупереч приписам ч.3 ст.49-2 КЗпП України, позивачу не було запропоновано всіх наявних вакантних посад, які вона могла б зайняти відповідно до свого кваліфікаційно-освітнього рівня та досвіду роботи.

Слід зазначити, що позивача було звільнено з посади наказом Міністерства юстиції України за № 3698/к від 04 листопада 2015 року. Натомість, як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, позивач в цей період перебувала на лікарняному.

Відповідно до вимог частини 2 статті 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Як встановлено судом, повної ліквідації Головного управління юстиції в Закарпатській області не відбулося.

Відтак, суд приходить висновку, що позивач підлягає поновленню на посаді, у звязку з тим, що її було звільнено з грубим порушенням норм трудового законодавства, а саме: не запропоновано всіх наявних вакантних посад та звільнено під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному.

Згідно вимог ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір; при прийнятті рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В матеріалах справи міститься Довідка № 152/10.2-13 від 15 грудня 2016 року про розрахунок середньої заробітної плати позивача (том ІІ, а.с.54).

Відповідно до вказаної довідки відповідачем визначено, що середньоденний заробіток позивача становить (4642,78 грн.(середньомісячна заробітна платна) / 21 (середня кількість робочих днів)) 221,08 грн.. Позивача поновлено на роботі рішенням суду від 18 липня 2017 року.

Отже, кількість днів вимушеного прогулу, згідно листів Міністерства соціальної політики України від 09 вересня 2014 року № 10196/0/14-14/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік", від 20 липня 2015 року № 10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік" та від 05 серпня 2016 року № 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік" із дня звільнення позивача (04 листопада 2015 року) по день поновлення на роботі (18 квітня 2017 року) становить: 424.

Сума заробітної плати, необхідна для відшкодування позивачу за 424 днів вимушеного прогулу становить: (424 днів х 221,08 грн.) = 93737,92 грн..

Як вбачається із матеріалів даної адміністративної справи, позивач в період з 10 лютого 2016 року по 30 березня 2017 року перебувала на обліку в Ужгородському міському центрі зайнятості та одержувала допомогу, як безробітна, дані обставини справи підтверджені довідкою Ужгородського міського центру зайнятості від 30 березня 2017 року за № 612. Відповідно до вищезазначеної довідки, ОСОБА_1 в період з 10 лютого 2016 року по 30 березня 2017 року одержала допомогу по безробіттю в загальному розмірі 42565,95 грн. Відтак, суд приходить висновку, що заробітна плата, яка підлягає відшкодуванню позивачу за весь час вимушеного прогулу (враховуючи допомогу, яку позивач одержала, як безробітна) становить (93737,92 грн. 42565,95 грн.) 51171,97 грн..

Відповідно до пункту 2, пункту 3 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, постанова суду в частині поновлення позивача на займаній на час звільнення посаді начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області з 05 листопада 2015 року та виплати заробітної плати за один місяць в сумі 4642,78 грн. підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 11, 17, 160, 161, 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

1) Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 3648/к від 04.11.2015 року Про звільнення ОСОБА_1В.

2) Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Закарпатській області з 05 листопада 2015 року.

3) Допустити до негайного виконання постанову по справі в частині поновлення позивачки на посаді та виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 4642,78 грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6