Справа № 750/2414/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/2414/17 Головуючий у 1-й інстанції: Жук М.І. Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

26 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Костюк Л.О.,

Шелест С.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, за участю третьої особи ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

07 березня 2017 року Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, за участю третьої особи ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача закінчити згідно ст.39 ч.1 п.9 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження ВП №53388624 від 10.02.2017 року, яке розпочате згідно постанови про відкриття виконавчого провадження та про скасування пункту 3 вказаної постанови про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 12800 грн, так як рішення суду про перерахунок пенсії ОСОБА_3 було виконано до відкриття виконавчого провадження.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції з мотивів порушення судом норм матеріального права та постановити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою ВП №53388624 від 10.02.2017 року про відкриття виконавчого провадження, відповідач здійснює примусове виконання виконавчого листа №750/6822/16-а, який був виданий Деснянським районним судом міста Чернігова 31.10.2016 року, про зобов'язання позивача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії згідно ст.37-1- Закону України «Про державну службу» у розмірі 15080 грн, починаючи з 16.06.2016 року.

Згідно положень ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі і підлягає виконанню на всій території України.

З витягу по рахунку НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 за період з 01.10.2016 року по 16.05.2017 року, який знаходиться у ПАТ «ПОЛІКОМБАНК» вбачається, що позивач з 16.06.2016 року не здійснив перерахунок та виплату третій особі пенсії у розмірі 15080 грн.

10 лютого 2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору з позивача у сумі 12800 грн., оскільки такий не було стягнуто підчас виконавчого провадження № 53388624.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.5 та ч.6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 27 зазначеного закону визначено поняття та порядок справляння виконавчого збору, зокрема :

1. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

2. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

3. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

4. Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевказані норми закону та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята державним виконавцем в межах та спосіб визначений законом, та зазначення в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат є обов'язком державного виконавця.

Разом з тим, частиною дев'ятою статті 27 Закону встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 53388624 від 10.02.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Назаренко М.Б. для цього були всі законні підстави, оскільки у нього були відсутні дані про виконання рішення боржником у добровільному порядку.

Отже, твердження позивача, що у відповідача не було підстав зазначати в постанові про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього виконавчого збору, оскільки постанова суду була виконана саме до відкриття виконавчого провадження, не заслуговують на увагу.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для скасування постанови відсутні.

Повний текст ухвали виготовлено 22.05.2017 року.

Керуючись статтями 41, 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

С.Б.Шелест

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Шелест С.Б.

Костюк Л.О.