Справа № 805/4894/16-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кошкош О.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року справа №805/4894/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Борисова А.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_3 (за довіреністю),

відповідач: ОСОБА_4 (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі № 805/4894/16-а (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у м.Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у м.Краматорську Донецької області про визнання протиправними дії щодо відмови у відкликанні податкового повідомлення-рішення №48/12880 від 05.06.2015 року на сплату транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №49/12880 від 05.06.2015 року на сплату транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.; стягнення сплачені на підставі податкового повідомлення-рішення №49/12880 від 05.06.2015 року кошти у сумі 25 000,00 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №49/12880 від 05.06.2015 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги ті обставини, що Закон № 71-VІІІ не визнаний неконституційним, а тому правомірно був ним застосований у спірних правовідносинах. Відповідно до п.п.267.1.1, п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні особи, які мають зареєстровані в Україні згідно чинним законодавством власні легкові автомобілі, що згідно до п.п 267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач є власником автомобілю марки TOYОTA LAND CRUISER 200, об'єм двигуна 4461, рік випуску 2013, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 05.06. 2016 року №49/12880, яким згідно з п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України та відповідно до п.п.267.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України визначено позивачеві суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік на суму 25000 грн.

З 01.01.2015р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 N 71-VIII, яким, шляхом викладення в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України, введено транспортний податок.

Згідно підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування у відповідності до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно з підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 267.6.1 пункту 267 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Підпунктом 267.6.2 пункту 267 статті 267 ПК України встановлено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Тобто, виходячи з приписів наведених норм, з 01.01.2015 року власники транспортних засобів, що використовувалися до 5 років та об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 куб. см, є платниками транспортного податку.

Матеріалами справи встановлено, що позивач є власником транспортного засобу TOYОTA LAND CRUISER 200, об'єм двигуна 4461, рік випуску 2013.

Таким чином, наведений автомобіль згідно пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України є об'єктом оподаткування транспортним податком, а позивач є платником вказаного податку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення відповідач діяв на підставі та в межах повноважень визначених Законом.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Цей принцип треба розуміти так, що дія закону починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. (Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 9 лютого 1999 року).

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. незалежно від дати придбання автомобіля. При цьому, обов'язок із сплати транспортного податку покладено на платників податку починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом).

Отже, обов'язок щодо сплати транспортного податку покладено на позивача після набрання чинності Законом N 71-VIII від 28 грудня 2014 року, а не поширено на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015.

Таким чином, застосування відповідачем вказаного Закону при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення відповідає положенням статті 58 Конституції України.

Крім того, Закон № 71-VІІІ не визнаний неконституційним, а тому правомірно був застосований відповідачем у спірних правовідносинах.

Відповідно до пункту 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Згідно статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Встановлюючи перелік місцевих податків і зборів та визначаючи повноваження місцевих рад щодо їх запровадження, стаття 10 ПКрозрізняє місцеві податки (збори) на обов'язкові і необов'язкові для встановлення.

Виходячи з приписів пункту 10.2 цієї статті транспортний податок належить до обов'язкових місцевих податків.

Статтею 3 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетний період для всіх бюджетів що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Відповідно до статті 27 Бюджетного кодексу України, закони України або їх окремі положення, які впливають на показники бюджету (зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету) і приймаються після 15 липня року, що передує плановому, вводяться в дію не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, обмеження, передбачені вказаною нормою, стосуються законів чи їх окремих положень, які зменшують надходження бюджету та/або збільшують витрати бюджету та, відповідно, не застосовується до нових видів податків, що збільшують надходження до бюджету, яким є, зокрема, транспортний податок, що введено в дію з 01.01.2015.

Підпунктом 4.1.9 п.4 ст.4 Податкового кодексу України визначено, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі стабільності, який полягає у наступному - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" N 71-VIII від 28 грудня 2014 року не вносились зміни до елементів податків, а запроваджено новий вид податку на майно - транспортний податок.

Транспортний податок, як зазначено вище, запроваджено з 1 січня 2015 року, тобто з початку нового бюджетного року, що дає підстави для правової оцінки запровадження транспортного податку як такого, що не порушує принцип стабільності.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Перехідними положеннями Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 N 71-VIII, яким внесені зміни до Податкового кодексу України щодо порядку справляння транспортного податку, визначено особливості прийняття органами місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків, зокрема транспортного податку, на 2015 рік. Пунктом 4 Прикінцевих положень зазначеного Закону, окрім іншого, рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині транспортного податку). Установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, визначені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

При цьому положеннями підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що транспортний податок, як обов'язковий місцевий податок, підлягає сплаті виходячи з норм ст. 267 ПК, починаючи з 1 січня 2015 року, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому підпунктом 12.3.4 пункту 12.3.4 ст. 12 ПК.

В той же час, рішенням Краматорської міської ради від 12.03.2015 року № 47/VI-36 затверджено Положення про транспортний податок на території міста Краматорська», норми якого відповідають приписам ст..267 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У рішенні від 14 жовтня 2010 року, прийнятому у справі "Щокін проти України" (Заяви N23759/03 та N 37943/06), Європейський Суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів" (п. 50).

Отже, введення нового виду податку - транспортного податку, на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" N 71-VIII від 28 грудня 2014 року слід вважати "законним втручанням" держави у мирне володіння майном особи, що узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що приймаючи спірні податкові повідомлення- рішення відповідач діяв на підставі та в межах повноважень визначених Законом, а тому судом першої інстанції безпідставно задоволено позов.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі № 805/4894/16-а - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі № 805/4894/16-а скасувати в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області за №49/12880 від 05.06.2015 року на сплату транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 до Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у м.Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області за №49/12880 від 05.06.2015 року на сплату транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

В іншій частині постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2017 року у справі № 805/4894/16-а залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26 липня 2017 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 27 липня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохін А.А.

ОСОБА_2