Справа № 806/1105/17
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м.Житомир справа № 806/1105/17

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

секретар судового засідання Степанчук С.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Захарко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про стягнення 52116,01 грн,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з Головного управління ДФС у Житомирській області на його користь 52116,01 грн, з яких: недонараховані та невиплачені йому при звільненні посадовий оклад в сумі 112,32 грн, надбавка за спеціальне звання в сумі 12,20 грн, надбавка за вислугу років в сумі 148,93 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку (за період з 01.04.2016 до 19.04.2017), в сумі 51842,56 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому при звільненні не було виплачено у повному обсязі за січень та квітень 2014 року посадовий оклад, надбавку за спеціальне звання та надбавку за вислугу років. Зважаючи на викладене, вважає, що відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, має право на стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях. Наголошувала, що при обрахунку заробітної плати позивача, відповідачем повністю дотримано вимоги чинного законодавства.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що у період з 27.05.2008 по 31.03.2016 ОСОБА_1 працював на різних посадах в Головному управлінні ДФС у Житомирській області.

Наказом Головного управління ДФС у Житомирській області від 31.03.2016 № 103-о звільнено ОСОБА_3 з посади головного державного інспектора сектора правового забезпечення діяльності управління правової роботи, у зв'язку зі зміною Організаційної структури та Штатного розпису Головного управління ДФС у Житомирській області, відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Отримавши довідку про нараховані та виплачені доходи за період з 27.05.2008 по 31.03.2016, позивач встановив, що йому у січні та квітні 2008 року відповідачем не виплачено у повному обсязі за січень та квітень 2014 року посадовий оклад, надбавку за спеціальне звання та надбавку за вислугу років.

Указані обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

За загально відомим визначенням, посадовий оклад - розмір щомісячної заробітної плати, що його встановлюють у централізованому порядку за певною посадою.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 N 3723-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків.

Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.

Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Розмір посадового окладу та надбавки за спеціальне звання установлені постановою Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року N 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Із наведених правових норм слідує, що розмір посадового окладу, надбавок за вислугу років та за спеціальне звання залежить від фактично відпрацьованого часу за місяць.

У ході судового розгляду справи з'ясовано, що 28.01.2014 та 02.04.2014 ОСОБА_1 перебував у відрядженні, що підтверджується наказами Головного управління Міндоходів у Житомирській області № 44-к від 28.01.2014 та № 164-к від 31.03.2014 та табелями обліку робочого часу за спірні періоди.

Відповідно до статті 121 Кодексу законів про працю України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада). Працівникам, які направлені у службове відрядження, оплата праці за виконану роботу здійснюється відповідно до умов, визначених трудовим або колективним договором, і розмір такої оплати праці не може бути нижчим середнього заробітку.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про оплату праці", порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 N 100, застосовується у випадках, зокрема, службових відряджень.

Пунктом 2 указаного Порядку передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Отже, оплата службових відряджень здійснюється відповідно до перелічених вище положень діючого законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач правомірно при нарахуванні позивачеві заробітної плати за січень та квітень 2014 року, обрахував його посадовий оклад, надбавку за спеціальне звання та надбавку за вислугу років у відповідності до фактичного відпрацьованого робочого часу. Указані обставини підтверджуються розрахунковими відомостями заробітної плати за спірні періоди.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог у цій частині.

Вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є похідною вимогою, відтак, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 24 липня 2017 р.