Справа № 329/1218/16-а
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року о 16 год. 03 хв.Справа № 329/1218/16-а Провадження №ЗП/808/3/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, заступник начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Полякова Ірина Борисівна

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ Держпраці), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, заступник начальника Головного управління Держпраці у Запорізькій області Полякова Ірина Борисівна, в якому позивач, з урахуванням уточнень, просить суд скасувати постанову відповідача від 11.11.2016 №64.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність тверджень відповідача про те, що громадянка ОСОБА_6, в період з лютого 2015 року по січень 2016 року, перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4, оскільки зазначені обставини не відповідають дійсності. Вказує, що у період з лютого 2015 року по січень 2016 року ОСОБА_6 доглядала за новонародженою дитиною, а відтак з об'єктивних підстав не могла працювати у позивача. Також, позивач посилається на порушення відповідачем порядку прийняття рішення за результатами розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, оскільки його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду матеріалів перевірки, що позбавило позивача права на надання пояснень та заперечень з приводу виявлених в акті перевірки порушень. Зазначає, що оскільки ОСОБА_6 у вказаний період не перебувала з ним у трудових відносинах, то відсутні підстави для накладення штрафних санкцій за не укладання трудового договору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що в ході проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_4 на підставі матеріалів Чернігівського відділення поліції Бердянського відділу Головного управління Національної поліції у Запорізькій області встановлено, що у період з лютого 2015 року по січень 2016 року у ФОП ОСОБА_4 працювала громадянка ОСОБА_6, яка виконувала роботи продавця непродовольчих товарів (продаж кормів для сільськогосподарських тварин) без укладення трудового договору, що є порушенням вимог п.6 ст.24, ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України. Зазначене зумовило притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про працю, у зв'язку з чим вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою.

В судовому засіданні представники відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, просила розглядати адміністративну справу без її участі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив такі обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що 27 вересня 2016 року на адресу ГУ Держпраці у Запорізькій області листом від 15.09.2016 №4142/54-2016 від Чернігівського відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали перевірки для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.45-51).

У зв'язку з надходженням на адресу відповідача матеріалів перевірки відносно ОСОБА_4, ГУ Держпраці у Запорізькій області направлено до Державної служби України з питань праці запит про надання згоди на проведення позапланової перевірки.

Листом від 04.10.2016 №10016/4.3/4.2-ДП-16 Державна служба України з питань праці надала згоду на проведення позапланової перевірки ФОП ОСОБА_4 (а.с.52).

Наказом заступника начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області від 16.10.2016 №1402 призначено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_4 на підставі звернення Чернігівського відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 15.09.2016 №4142/54-2016 (а.с.53).

11 жовтня 2016 року ГУ Держпраці у Запорізькій області видано направлення на проведення перевірки, на період з 12.10.2016 по 13.10.2016 (а.с.54).

У період з 12.10.2016 по 13.10.2016 ГУ Держпраці у Запорізькій області проведено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_4, за результатами якої складено акт №08-30-0017/0890 (а.с.55-63).

За результатами проведеної позапланової перевірки відповідачем встановлено, що: «у ФОП ОСОБА_4 з лютого 2015 року по січень 2016 року ОСОБА_6 виконувала роботи продавця непродовольчих товарів (продаж кормів для сільськогосподарських тварин). Трудовий договір ФОП ОСОБА_4 з найманим працівником ОСОБА_7 не укладав, чим порушено вимоги п.6 ст.24, ч.3 ст.24 КЗпП України. Також встановлено, що ОСОБА_6 було допущено до роботи без повідомлення Чернігівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, що є порушенням вимог ч.3 ст.24 КЗпП України»(а.с.62).

На підставі висновків акту перевірки 13.10.2016 ГУ Держпраці у Запорізькій області складено протокол про адміністративне правопорушення №08-30-0890-0342 (а.с.64).

Крім того, за результатами розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, відповідачем 11.11.2016 прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №64, якою на позивача накладено штраф в розмірі 43500,00 грн. (а.с.77).

Не погодившись прийнятою відповідачем постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пп.6 п.4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У відповідності до зазначених норм Головному управлінню Держпраці у Запорізькій області делеговано повноваження щодо здійснення на території Запорізької області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (абз.3 п.1, пп.5 п.4 Положення про Головне управління Держпраці у Запорізькій області).

На момент проведення позапланового контрольного заходу у ФОП ОСОБА_4 процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці (правонаступник - Державна служба України з питань праці) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці визначалась Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 № 390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за № 1291/21603 (далі - Порядок №390).

Суд звертає увагу, що норми даного Порядку № 390 регламентують відповідну процедуру при здійсненні органами Держпраці повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386.

Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» №77-VІІІ від 28.12.2014 внесено зміни до статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у зв'язку з чим починаючи з 01.01.2015 (набуття чинності зазначеними змінами) законодавчо закріплено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Таким чином, при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не можуть бути застосовані.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №29 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю. До набуття чинності даним Порядком (до 16.05.2017) контрольні заходи територіальними органами Держпраці здійснювались на підставі Порядку № 390.

Відповідно до п.2 Порядку №390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (Інспектора).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (п.3 Порядку №390).

За змістом пункту 3 Порядку позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем призначено та проведено позапланову перевірку ФОП ОСОБА_4 на підставі матеріалів, які надійшли від Чернігівського відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, також отримано згоду центрального органу виконавчої влади - Державної служби України з питань праці.

Також судом встановлено, що 12.10.2016 позивачу вручено направлення на проведення перевірки від 11.10.2016 №925 (а.с.54).

Тобто, позивачем дотримано процедуру, яка передує проведенню позапланової перевірки.

Як встановлено з акту перевірки та не заперечувалось представниками сторін, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало те, що в період з лютого 2015 року по січень 2016 року позивачем здійснювався допуск працівника - ОСОБА_6 до роботи без укладання трудового договору, без повідомлення Державної фіскальної служби.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував той факт, що у період з лютого 2015 року по січень 2016 року ФОП ОСОБА_4 трудовий договір з ОСОБА_6 не укладався, проте, вказував на те, що ОСОБА_6 у вказаний період у трудових відносинах з позивачем не перебувала.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до ч.1 ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

В силу приписів ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи представники відповідача вказували на те, що факт допуску ОСОБА_6 до роботи без укладання трудового договору підтверджувався матеріалами, які надійшли на адресу відповідача від Чернігівського відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, зокрема в них містились письмові пояснення ОСОБА_6

Суд зазначає, що позапланова перевірка за зверненням юридичної особи проводиться органом Держпраці саме з метою підтвердження/спростування обставин на які посилається заявник, а тому документи, які надані заявником разом із зверненням, не можуть бути покладені в основу рішення про притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності, за відсутності будь-яких інших доказів, які б підтверджували викладені у зверненні обставини та факти.

Орган Держпраці під час проведення позапланової перевірки повинен самостійно, з додержанням встановленого порядку, повно та об'єктивно встановити наявність чи відсутність в діях суб'єкта господарювання порушень вимог чинного законодавства, на які посилався заявник, і виключно у разі, якщо в ході позапланового заходу зібраними доказами буде підтверджено порушенням вимог законодавства України, відповідач має право притягнути такого суб'єкта господарювання до відповідальності.

З матеріалів справи та наданих представниками відповідача пояснень судом встановлено, що наявність трудових відносин між позивачем та ОСОБА_6 у період з лютого 2015 року по січень 2016 року встановлена відповідачем виключно з матеріалів Чернігівського відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області. Будь-яких дій, спрямованих на з'ясування обставин та встановлення фактів, зазначених у зверненні, посадовими особами відповідача не вчинялось.

Судом досліджено письмові пояснення ОСОБА_6, покладені відповідачем в основу висновку про наявність між позивачем та вказаною особою трудових відносин, та встановлено що дані пояснення надані ОСОБА_6 в ході розслідування кримінального провадження №0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 Кримінального кодексу України, в діях ФОП ОСОБА_4

Суд звертає увагу, що вказані письмові пояснення не містять підпису особи, яка їх надала, крім того, відсутнє попередження про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень, у зв'язку з чим дані письмові пояснення не можуть бути визнані належним та допустимим доказом на підтвердження викладених у них обставин (а.с.51).

У судовому засіданні 20.07.2017 судом допитано ОСОБА_6 в якості свідка, яка під присягою пояснила, що у період з лютого 2015 року по січень 2016 року у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 не перебувала та жодної роботи за дорученням позивача не виконувала. Крім того, свідок у судовому засіданні зазначила, що у грудні 2014 року у неї народилася дитина і у період з лютого 2015 року по січень 2016 року вона не могла працювати, оскільки здійснювала постійний догляд за новонародженою дитиною. Щодо пояснень, наданих в межах кримінального провадження №0000061, вказала, що пояснення надала під тиском працівників поліції.

Отже, зібраними в ході судового розгляду справи доказами спростовано висновок відповідача про допуск ФОП ОСОБА_4 до роботи ОСОБА_6 у період з лютого 2015 року по січень 2016 року без оформлення трудового договору та повідомлення органів Державної фіскальної служби України.

Суд зазначає, що механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України та ч.ч.2-7 ст.53 Закону України «Про зайнятість населення» визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до пункту 3 Порядку №509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Згідно п.4 Порядку №509 справа розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Пунктом 5 Порядку №509 визначено, що у разі надходження від суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений Головою Держпраці, його заступниками, але не більше ніж на 10 днів..

Відповідно до п.6 Порядку №509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб'єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п'ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно пункту 7 Порядку №509 справа розглядається за участю представника суб'єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що 21 жовтня 2016 року заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (а.с.67).

Також, судом встановлено, що листом від 24.10.2016 №08/03.5-06/4711 позивача було повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться 04.11.2016 о 14 год. 30 хв. (а.с.68).

У зв'язку з надходженням від ФОП ОСОБА_4 заяви про відкладення розгляду справи (вх.№9416-08 від 01.11.2016), відповідачем було відкладено розгляд справи на 11.11.2016 о 14 год. 00 хв. (а.с.73).

Суд звертає увагу, що повідомлення про відкладення розгляду справи на 11.11.2016 направлено на адресу позивача одночасно направленням запиту до Держпраці про продовження строку справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_4 (а.с.71, 73).

При цьому згода Держпраці на продовження строків розгляду справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_4 на 10 днів отримана відповідачем лише 08.11.2016 (а.с.72), тобто вже після направлення відповідного повідомлення ФОП ОСОБА_4

Крім того, відповідно до наданих до матеріалів справи письмових доказів, направлене позивачу засобами поштового зв'язку повідомлення про відкладення розгляду справи на 11.11.2016 отримано позивачем 10.11.2016 (а.с.75) тобто за один день до дати розгляду, що свідчить про порушення вимог пункту 6 Порядку №509.

Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що виявлені відповідачем в ході проведеного позапланового контрольного заходу порушення з боку ФОП ОСОБА_4 законодавства про працю не відповідають фактичним обставинам справи, а штраф за порушення законодавства про працю накладено з порушенням встановленого порядку, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови від 11.11.2016 №64.

Таким чином, позовні вимог ФОП ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11.11.2016 №64.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) присудити на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко