Справа № 130/1372/17
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

за участі секретаря Маліщук Н.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шевчук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з цим позовом, в якому вказав, що 3 квітня 2009 року у зв'язку із виходом у відставку йому призначено пенсію у відповідності до ст. 43 Закону України «Про статус суддів», ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% його грошового утримання. 26 квітня 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності до ст.ст. 135, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та п. 25 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону. Відповідач у своєму листі від 10 травня 2017 року відмовив йому у зв'язку із тим, що його стаж на посаді судді становить менше 20 років. Однак відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно повних років роботи на посаді судді». Таких повних років на посаді судді він має 18, призначається щомісячне грошове утримання в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, тому довічне грошове утримання яке належить йому призначити має бути в розмірі 72% від грошового утримання судді працюючого на відповідній посаді. Право на вибір пенсії судді у відставці або щомісячне грошове утримання підтверджене ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Рішенням Конституційного суду України від 08 червня 2016 року визнано, що встановлення максимального розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці суперечить ч. 1 ст. 126 Конституції України такі обмеження не підлягають застосуванню. З 05 січня 2017 року відповідно до Закону України «Про Вищу раду правосуддя» грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром. Таким чином, вважає, що він має право на зміну забезпечення в період перебування у відставці та на призначення щомісячного грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень максимальним розміром. На підставі викладеного просить визнати неправомірним рішення відповідача від 10 травня 2017 року щодо відмови йому в призначенні довічного грошового утримання з 26 квітня 2017 року на підставі довідки ТУ ДСА у Вінницькій області №4-35/1109 від 13 квітня 23017 року у розмірі 72% грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді без обмеження максимальним розміром; зобов'язати відповідача здійснити йому таке довічне щомісячне грошове утримання. (а.с. 1, 16)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просив його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, підтримав свої заперечення, які мотивовано тим, що позивач перебуває на обліку в управлінні з 08 травня 2007 року як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 03 квітня 2009 року був здійснений перехід з пенсії по інвалідності на пенсію як державний службовець призначену відповідно до вимог Закону України «Про державну службу». 26 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно з ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Враховуючи те, що стаж роботи позивача на посаді судді складає 18 років, це є недостатнім для призначення щомісячного грошового утримання. На підставі викладеного просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 27 березня 1991 року по 28 березня 2004 року працював суддею Жмеринського районного суду Вінницької області, а з 29 березня 2004 року по 31 березня 2009 року - суддею Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області (а.с. 9)

З 08 травня 2007 року позивач перебуває на обілку у Жмеринському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області і одержував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; 03 квітня 2009 року позивача переведено на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року викладено у новій редакції. Зокрема статтю 141 «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці». Відповідно до якої судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни розміру грошового утримання діючих суддів Конституційного Суду України відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми заробітної плати діючих суддів Конституційного Суду України з дня виникнення права на відповідний перерахунок. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року частину третю - п'яту статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року N 192-VIII) викладено в такій редакції: «3. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. 4. Умови та порядок перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів Конституційного Суду України визначаються Кабінетом Міністрів України. 5. Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до цієї статті або право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до цієї статті, не виплачується;у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах щомісячне довічне грошове утримання, розмір якого перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. З 1 січня 2016 року виплата щомісячного довічного грошового утримання, призначеного відповідно до цієї статті, на період роботи на посадах, які дають право на його призначення або право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", припиняється. На цей період призначається і виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі. Максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України".

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, положеннями статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного Суду України №1-9/2015 від 13 травня 2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.1, ч.ч.1,2 ст. 8, ч.2 ст.19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч.1 ст.46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України).

Конституційний суд України у рішенні № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року чітко визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося таке звуження, а саме: звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також, Конституційний суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов'язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Що стосується обмеження пенсії максимальним розміром, то в своєму рішенні №4-рп/2016 від 08 червня 2016 року Конституційний Суд України зазначив, що частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій 1 статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції У країни, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статт1 141 Закону У країни "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом У країни "Про внесення змін до деяких законодавчих актів У країни щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання"; - абзаци перший, другий, третій, четвертий та перше, друге речення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакціях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів У країни щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону У країни "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: "Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно ВІД заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку"; - не підлягає застосуванню положення пункту 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Крім цього, в своєму рішенні від 03 червня 2013 року Конституційний Суд України зазначив, що у Рішенні від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 Конституційний Суд України вже вирішував питання про недопустимість встановлення в законі максимального розміру пенсії суддів або їх щомісячного довічного грошового утримання, наголошуючи, що це обмежить їх обсяг, а також зазначав, що залишивши незмінним зміст права на пенсію та щомісячне довічне грошове утримання суддів, закон звузив обсяг цього права, встановивши граничну межу для таких виплат суддям (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини). Враховуючи, що однією з гарантій незалежності суддів є заборона при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України таких гарантій, Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини п'ятої статті 138 Закону № 2453, статті 2 Закону № 3668 стосовно встановлення максимального розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) суддів суперечать частині першій статті 126 Основного Закону України.

З огляду на викладене, суд вважає, що призначення щомісячного довічного грошового утримання позивачу на підставі поданої ним відповідачу 25 квітня 2017 року заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідки, виходячи з розрахунку 72 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження максимальним розміром, слід провести із 26 квітня 2017 року

Доводи відповідача, про відсутність у позивача необхідного стужу роботи на посаді судді, суд не бере до уваги, оскільки норми закону, які встановлюють таке обмеження визнано неконституційними.

Таким чином, дії відповідача щодо відмови позивачу у довічного щомісячного грошового утримання є протиправними, оскільки не відповідають вимогам Конституції України та Закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22, 58 Конституції України, ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року, ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року, ст.ст. 2, 6-11, 14, 72, 94, 99, 158 - 163 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати неправомірним рішення Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 10 травня 2017 року про відмову в призначенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, довічного щомісячного грошового утримання з 26 квітня 2017 року - на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області № 4-35/1109 від 13 квітня 2017 року - в розмірі 72 % грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром.

Зобов'язати Жмеринське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, довічне щомісячне грошове утримання з 26 квітня 2017 року - на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області № 4-35/1109 від 13 квітня 2017 року - в розмірі 72 % грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження максимальним розміром.

На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Жмеринський міськрайонний суд на протязі десяти днів з дня отримання її повного тексту .

Головуючий К.Шепель