Справа № 818/995/17
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 р. Справа № 818/995/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Савицька Н.В., суддів - Шаповала М.М., Прилипчука О.А.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Пенсійного фонду України (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2011 у справі №2а-5562/2011 щодо проведення відповідних виплат пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 01.12.2010 по 20.06.2011 включно з урахуванням здійснених за ці періоди виплат;

- стягнути з Пенсійного фонду України 86040 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно не виконує судове рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2011 у справі №2а-5562/2011, яким зобов'язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести виплати недоплачених сум за період з 01.12.2010 по 20.06.2011. Зазначає, що вказане судове рішення залишається невиконаним, тоді як перерахування коштів мало бути виконано протягом трьох місяців з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.21). 17.07.2017 до суду надійшла заява, відповідно до якої ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі (а.с.19).

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.22), у судове засідання не прибув, доказів поважності неприбуття в судове засідання або клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі в судовому засіданні представника відповідача за наявними в ній доказами.

Від відповідача до суду надійшло письмове заперечення на адміністративний позов, в якому зазначено, що Пенсійний фонд України не був стороною у справі №2а-5562/2011 та будь-яких зобов'язань на Пенсійний фонд України постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2011 не покладено.

Таким чином, вимога позивача визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо невиконання постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2011 у справі №2а-5562/2011, якою зобов'язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести виплати недоплачених сум за період з 01.12.2010 по 20.06.2011 з урахуванням виконаних виплат як дітям війни є необґрунтованою та безпідставною.

Відповідач також зауважив, що Пенсійний фонд України прав позивача не порушив, діяв відповідно до вимог законодавства, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно зі ст.ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до статті 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Необхідною умовою для задоволення позовних вимог про скасування будь-якого акту, рішення тощо є порушення у зв'язку з його прийняттям прав або охоронюваних законом інтересів позивача. Відсутність такого порушення виключає можливість задоволення позовних вимог.

Суд вважає за необхідне зазначити, що в позовній заяві ОСОБА_1 не вказано у чому саме проявилось порушення її прав відповідачем та не надано належних доказів на підтвердження порушення її прав.

В обгрунтування позовних вимог, позивач посилається на невиконання Пенсійним фондом України постанови Конотопського міськрайонного суду від 20.06.2011 у справі №2а-5562/2011.

Такий висновок ОСОБА_1 є помилковим, оскільки судом встановлено, що постановою Конотопського міськрайонного суду від 20.06.2011 у справі №2а-5562/2011 позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання провести нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" задоволено: визнано протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі по невиконанню приписів ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", непроведенню ОСОБА_1 як дитині війни перерахунку пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та вчиненню дій по здійсненню відповідних виплат та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Конотопі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та провести відповідні виплати за період з 01.12.2010 по 20.06.2011 включно з урахуванням здійснених за ці періоди виплат. Постанову суду допущено до негайного виконання.

Отже, Пенсійний фонд України не був стороною у справі та зазначеним судовим рішенням відповідача не було зобов'язано вчинити жодної дії .

Крім того, порядок виконання рішень судів та інших органів визначається Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Процедура стягнення коштів державного та місцевих бюджетів врегульована Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок).

Відповідно п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Тобто, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Пенсійний Фонд України не є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а відтак і вимоги позивача щодо визнання бездіяльності щодо невиконання судового рішення є безпідставними.

У зв'язку із викладеним, суд дійшов висновку про те, що Пенсійним фондом України не було порушено права, свободи та інтереси позивача, тому в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Н.В. Савицька

Судді М.М. Шаповал

О.А. Прилипчук