Справа № 695/471/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 липня 2017 року м. Київ К/800/24523/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 26 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 26 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправним рішення Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно із статтею 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ; зобов'язано відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88 % грошового утримання працюючого судді з часу звернення із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме із 04 жовтня 2016 року, нарахувати та виплатити різницю недоотриманих коштів, починаючи з 04 жовтня 2016 року.

Судами встановлено, що Указом Президента України від 31 липня 2000 року № 936/2000 ОСОБА_1 призначена на посаду судді Золотоніського районного суду Черкаської області, 23 березня 2004 року призначена на посаду судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, 15 грудня 2005 року постановою Верховної Ради України № 3218-ІV була призначена суддею Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області - безстроково.

Постановою Верховної ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VІІІ позивача звільнено із посади судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області у відставку та наказом від 23 вересня 2016 року № 71 ОС відраховано зі штату Золотоніського міськрайонного суд Черкаської області у зв'язку з відставкою.

04 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського об'єднаного управління пенсійного Фонду України в Черкаській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яке відповідачем було призначено в розмірі 80 % суддівської винагороди, відповідно до наданої довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області від 03 жовтня 2016 року № 1561-04/16.

26 січня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88 % від грошового утримання (винагороди) судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, посаду якого вона займала до виходу у відставку.

Відповідно до листа Золотоніського об'єднаного управління пенсійного Фонду України в Черкаській області від 07 лютого 2017 року № 1031/04 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88 % суддівської винагороди (утримання) судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із посиланням на відсутність законодавчих підстав згідно із статтею 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402, оскільки до стажу роботи на посаді судді не враховується - робота на посадах помічника, старшого помічника, прокурора прокуратури Черкаської області та половина строку навчання денної форми в Харківському юридичному інституті.

Судові рішення мотивовані тим, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88 % від розміру грошового утримання працюючого судді на аналогічній посаді, та складає 16 років, необхідно зарахувати половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1982 року по 01 липня 1986 року - 01 рік 11 місяців та роботу на посадах помічника прокурора, старшого помічника прокурора та прокурора відділу Золотоніської міжрайонної прокурори Черкаської області - 06 років 10 місяців 02 дні.

Отже, загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 24 роки 08 місяців, що дає їй право на звільнення з посади судді у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88 % від розміру грошового утримання працюючого судді на аналогічній посаді.

Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-Х11 (в редакції чинній станом на час набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI в редакції від 07 липня 2010 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до вимог пункту 11 Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 07 липня 2010 року № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Однак, таке право не підлягає обмеженню, якщо воно вже набуте, ще до набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI.

Конституційний суд України в рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

У зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визнано неконституційними окремі норми статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зокрема, частиною четвертою резолютивної частини Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такого грошового утримання не втрачають, тому, відповідно, позивач має право отримувати грошове утримання у відставці в розмірі 88 % заробітної плати судді із урахуванням його стажу роботи та без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У касаційній скарзі Золотоніське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що Конституційним Судом України не приймалось рішення щодо стажу, який зараховується до стажу судді, а тому вимоги статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI не змінились і є чинними.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 26 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Золотоніського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак