Справа № 804/523/17
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2017 рокусправа № 804/523/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2017 року у справі №804/523/17 за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу у місті Кривому Розі Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити матеріали справи на продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що про порушення своїх прав та інтересів позивач дізнався отримавши відповідь №84/14-123 від 15.11.2016 року «щодо анулювання актового запису», відтак суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать, що Рішенням Гульрипшинського районного народного суду Абхазької АРСР від 29.04.1985 року по цивільній справі №2/1/101 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, на підставі якого було внесено актовий запис про розірвання шлюбу від 18.11.1985 року №48 до книги реєстрації актів Гульрипшинського районного відділу ЗАГС Абхазької АРСР.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 08.08.2003 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено та розірвано шлюб між вказаними особами, про що до книги реєстрації актів цивільного стану зроблено актовий запис про розірвання шлюбу від 11.09.2003 року №533.

14.11.2016 року позивач звернувся до Жовтневого відділу у місті Кривому Розі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про анулювання актового запису від 11.09.2003 року №533 та свідоцтва про розірвання шлюбу від 13.10.2003 року серія НОМЕР_1, однак листом від 15.11.2016 року №84/14-123 позивачу було відмовлено у вчиненні вищевказаних дій.

Не погодившись з рішенням Жовтневого відділу у місті Кривому Розі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпропетровській області позивач звернувся з адміністративним позовом у даній справі.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено визначений ст. 99 КАС України строк на звернення до суду з позовом з моменту коли позивач знав або повинен був дізнатись про порушення своїх прав. Суд першої інстанції зазначив, що про порушення своїх прав та законних інтересів позивач знав з 2008 року, коли вперше отримав відмову в анулюванні запису про реєстрацію розірвання шлюбу, тому його адміністративний позов, поданий поза межами процесуального строку, має бути залишений без розгляду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно з частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною другою вказаної статті визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, законодавцем встановленими строками обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

При цьому, законодавством альтернативно визначено початок перебігу процесуального строку звернення до суду з адміністративним позовом, а саме: 1) з моменту коли особа дізналась про порушення своїх прав, 2) з моменту коли особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

Відтак, для правильного вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі слід встановити подію, та обставини з якими законодавець пов'язує початок перебігу строку на звернення з позовною заявою.

Встановлені обставини справи свідчать, що Листом від 22.07.2008 року №2125/04-69 Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького управління юстиції повідомив позивача, що надане ним свідоцтво про розірвання шлюбу, яке він отримав у відділі ЗАГС Адміністрації Гульріпшанського району республіки Абхазія, яке входить до складу Грузії, запис акта №48 від 18 листопада 1985 року, визнається на території України. Позивачу рекомендовано звернутись до суду для скасування рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2003 року про розірвання шлюбу та анулювати актовий запис про розірвання шлюбу №553 від 11 вересня 2003 року по Жовтневому відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції.

Тобто, лист відповідача від 22.07.2008 року містить роз'яснення щодо визнання свідоцтва про розірвання шлюбу та запис акту №48, які позивач отримав від державних органів Абхазії, яка була в складі Грузії , та необхідності звернення позивачем за скасуванням рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 вересня 2003 року про розірвання шлюбу та анулюванням актового запису про розірвання шлюбу №553 від 11 вересня 2003 року.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутнє звернення позивача до відповідача, яке мало місце в 2008 року та на яке надано відповідь 22.07.2008 року. В свою чергу, зі змісту відповіді від 22.07.2008 року не вбачається, що позивач звертався саме із заявою про анулювання запису про розірвання шлюбу аналогічною тій, що мала місце в 2016 році, відтак суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що строк звернення до суду з даним позовом розпочав свій перебіг саме з моменту отримання листа від 22.07.2008 року.

В свою чергу, суд зазначає, що лист відповідача від 15.11.2016 року №84-14-123, за оскарженням якого позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, містить в собі відмову в анулюванні актового запису про розірвання шлюбу від 11 вересня 2003 року №553. Відмовляючи позивачу в анулюванні запису про розірвання шлюбу, відповідач виходив з того, що Абхазія - самопроголошена, не визнана міжнародним співтовариством в якості самостійного державного утворення і не є суб'єктом міжнародного права. Реєстрація актів цивільного стану компетентними органами іноземних держав, з якими Україна не уклала договорів про правову допомогу та правові відносини у цивільних і сімейних справах, підтверджується відповідними легалізованими у встановленому законодавством порядку документами про реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, в листі від 15.11.2016 року відповідач дійшов висновку, що у позивача відсутні документи про первинну реєстрацію актів цивільного стану, які могли б бути підставою для анулювання запису про реєстрацію шлюбу, і саме з цих підстав відмовив позивачу в анулюванні актового запису.

Отже, фактично підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з позовом слугувала відмова відповідача у здійсненні анулювання реєстрації запису про розірвання шлюбу від 11.09.2003 року з підстав відсутності в нього документів первинної реєстрації актів цивільного стану, виданих органами державної влади Абхазії, які б визнавались Україною.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що отримання позивачем листа від 15.11.2016 року про відмову в анулюванні запису є тією подією з якою слід пов'язувати початок перебігу строку на звернення з позовною заявою. Відтак, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом - 18.01.2017 року, визначений Законом шестимісячний строк звернення до суду із позовною заявою не порушено позивачем.

Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, внаслідок чого прийнято ухвалу із порушенням вимог норм процесуального права. Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне оскаржувану ухвалу суду скасувати та матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, ст. 199, 202, ст. 206 КАС України суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2017 року у справі №804/523/17 - скасувати та матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко