Справа № 448/901/17
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/901/17
Провадження № 2-а/448/94/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.07.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

при секретарі Шегинській Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Гамбії ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача 26.07.2017 року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що громадянин Республіки Гамбії ОСОБА_2 - відповідач у справі, 23.07.2017року о 18.00 год. був затриманий за те, що слідуючи на виїзд з України в Республіку Польща надав на паспортний контроль паспорт громадянина Великобританії для виїзду за кордон НОМЕР_1, виданий 15.06.2016року на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, який не належить пред'явнику, тобто вчинив спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Зазначає, що за результатами з'ясування обставин даного правопорушення було встановлено, що відповідач потрапив на територію України законним шляхом. Однак, знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Стверджує, що підставами вважати, що відповідач і в подальшому буде ухилятися від самостійного виїзду за межі України і спробує повторно незаконно перетнути ДКУ є: відсутність можливості самостійного повернення на Батьківщину у зв'язк узі нестачею коштів для легального повернення на територію Республіки Гамбії, зокрема придбання квитків, оплати інших пов'язаних з цим послуг; відсутність на території України родинних зв'язків, відкритий намір потрапити в країни Західної Європи незаконним шляхом.

З огляду на вищенаведене, просить суд примусово видворити відповідача за межі території України та затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення його примусового видворення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, подав до суду клопотання, в якому просить затримати відповідача та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк, визначений ч.7 ст.183-7 КАС України.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечив щодо його примусового видворення за межі України, з тих підстав, що він на даний час навчається у Дніпропетровському університеті ім.Альфреда Нобеля та отримав посвідку на тимчасове проживання на території України. Бажає і надалі продовжувати навчання в Україні та просить суд примусово його не видворяти.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити з огляду на наступне.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

У відповідності до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що громадянин Республіки Гамбії ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель Республіки Гамбії м.Таліндінг, - відповідач у справі, потрапив на територію України законним шляхом, а саме 18.01.2016року через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Бориспіль» на підставі закордонного паспорта громадянина Республіки Гамбії НОМЕР_2, з метою навчання у Дніпропетровському університеті ім.Альфреда Нобеля.

В подальшому, 23.07.2017 року о 18 год. 00 хв. відповідач намагався незаконно перетнути державний кордон України з Республікою Польща, через пункт пропуску «Шегині» Мостиського прикордонного загону, що на території Мостиського району Львівської області, надавши на паспортний контроль, як підставу для перетину державного кордону України, закордонний паспорт громадянина Великобританії № НОМЕР_3, виданий 15.06.2016 р. органом влади Великобританії на ім'я ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н., тобто вчинив спробу незаконного перетину державного кордону по документу, що містить недостовірні відомості про особу, чим порушив вимоги ст.12 ЗУ «Про державний кордон України» від 04.11.1991 р.

Як вбачається із протоколу затримання від 23.07.2017року відповідач був затриманий 23.07.2017року о 18.00 год. на термін до 3-х діб з метою з'ясування обставин правопорушення та встановлення особи, у зв'язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП. Відомості про звільнення затриманого в даному протоколі відсутні.

25.07.2017року начальником Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України та зобов'язано його покинути територію України у термін до 27.07.2017 року.

Постановою судді Мостиського районного суду Львівської області від 26.07.2017року відповідача за вищевказане діяння визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1700 гривень.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та наявними у справі письмовими доказами: копією протоколу про адміністративне затримання від 23.07.2017 року; копією постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 26.07.2017року; копією протоколу вилучення (тимчасове затримання) паспортного документа від 23.07.2017року; копією рапорту старшого прикордонних нарядів в ПП «Шегині» ОСОБА_7 від 23.07.2017року; копією письмових пояснень відповідача ОСОБА_2 від 25.07.2017року; копією паспорта громадянина Великобританії № НОМЕР_3, виданого на ім'я ОСОБА_6; копією протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 23.07.2017 р.; копією закордонного паспорта громадянина Республіки Гамбії НОМЕР_2; копією рішення про примусове повернення відповідача за межі України від 25.07.2017року та іншими матеріалами справи.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч.1 ст.183-7 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Враховуючи вищенаведені правові положення ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусовому видворенню передують дві обставини, а саме прийняття рішення про примусове повернення та не виконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як зазначалось вище, 25.07.2017року начальником Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України та зобов'язано його покинути територію України у термін до 27.07.2017 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, у період для добровільного виконання рішення про примусове повернення, а саме з 23.07.2017р. по 26.07.2017р. відповідач перебував в умовах ізоляції - у приміщенні тимчасового тримання Мостиського прикордонного загону, що підтверджується протоколом про адміністративне затримання відповідача від 23.07.2017р., чого сторони не заперечили.

Крім того, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження і те, що відповідач на час виконання вищевказаного рішення від 25.07.2017р. про примусове повернення за межі України перебував в умовах ізоляції, а тому не мав можливості отримати належну правову допомогу, не отримав належного роз'яснення щодо оскарження цього рішення і наслідків його невиконання, як і можливості реалізувати свої інші громадянські права.

При цьому, як вбачається із пояснень сторін та наявної в матеріалах справи копії протоколу особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 23.07.2017року, у відповідача наявні відповідні документи, що дають право для самостійного повернення на Батьківщину, а також необхідні для цього грошові кошти.

Більше того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час навчається у Дніпропетровському університеті ім.Альфреда Нобеля та отримав посвідку на тимчасове проживання на території України, тобто перебуває на території України на законних підставах.

Так, відповідно до п.12 ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засаді змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Стаття 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових та речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

З огляду на наведене, враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач перебуває на території України на законних підставах, та беручи до уваги, що позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували об'єктивні та обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься в подальшому від самостійного та добровільного виконання рішення про повернення за межі території України, суд вважає, що у даному випадку відсутні правові підстави, передбачені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", для примусового видворення відповідача за межі України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.26, 30, 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", ст.ст. 6, 11, 69-71, 86, 158 - 163, 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Гамбії ОСОБА_2 (ОСОБА_2) про примусове видворення за межі території України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, - відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду (м. Львів, вул. Саксаганського, 13) через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю.Б.Білоус

Постанова набрала законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б.Білоус