Справа № 461/3524/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7503/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Богаченка С. І.,

суддів Кузьмича С. М., Святецького В. В.,

з участю секретаря Андрушківа І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2017 року про повернення позовної заяви у справі № 461/3524/17 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про скасування рішення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради, в якому просив скасувати рішення відповідача від 21 жовтня 2016 року № 960 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 квартир №№ 25, 28, 31, 34, на вул. Широкій, 73 з розширенням існуючих балконів» в частині затвердження містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки на реконструкцію ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 з розширенням існуючого балкону. Також позивач просив звільнити його від сплати судового збору.

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу пятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2017 року зазначений позов повернуто позивачу, оскільки ним не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржену ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху ним було надіслано на адресу Галицького районного суду м. Львова копії позовної заяви з додатками для відповідача та третьої особи, а також документи, які підтверджують скрутне матеріальне становище, що унеможливлює сплату ним судового збору за подання позовної заяви.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши головуючого суддю, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з наступних підстав.

Вимоги до позовної заяви встановлені статтею 106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно надсилається особі, що звернулася із позовною заявою.

Пунктом 1 частини третьої вказаної статті передбачено, що у разі неусунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, така позовна заява повертається позивачеві.

Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що неусунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, є підставою для повернення її позивачу. При цьому, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху повинно бути зазначено конкретні підстави залишення її без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, спосіб їх усунення та строк, достатній для вчинення цих дій.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суддя зробив висновок про її невідповідність вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на відсутність копій позовної заяви для відповідача та третьої особи, а також несплату позивачем судового збору у розмірі 640,00 грн, та надав пятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення виявлених недоліків. В мотивувальній частині вказаної ухвали суддя також зазначив, що позивач просив звільнити його від сплати судового збору, однак, таке клопотання задоволенню не підлягає, так як надана суду довідка про перебування його на обліку як безробітного не свідчить про відсутність інших джерел доходу.

06 червня 2017 року в межах встановленого судом першої інстанції строку позивач подав до суду копії позовної заяви з додатками для відповідача і третьої особи та клопотання про звільнення від сплати судового збору у звязку з скрутним матеріальним становищем, в підтвердження чого додав копію довідки Залізничного відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 01 червня 2017 року № 1850 про нараховані суми державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям та копії ухвал Львівського апеляційного адміністративного суду про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційних скарг.

07 червня 2017 року суддею суду першої інстанції повернуто ОСОБА_1 позовну заяву, оскільки останнім у встановлений судом строк не було усунуто недоліки такої.

Суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір.

Відповідно до частини першої статті 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вказана правова норма гарантує принцип рівності доступу до суду незалежно від майнового стану та передбачає можливість звільнення чи зменшення судом тягаря судових витрат для сторони з низьким рівнем доходів з метою забезпечення її доступу до правосуддя.

Крім цього, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Судом зазначено, що судові власті повинні забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересом позивача у відстоюванні свого позову в суді, з другого боку. Збір, який вимагається від заявника за розгляд його справи, не може бути надмірним і призвести до залишення без розгляду його справи судом, оскільки це завдасть шкоди самій суті його права на доступ до суду.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований як безробітний в Львівському міському центрі зайнятості з 21 серпня 2015 року та протягом серпня 2015 року березня 2017 року допомоги по безробіттю не отримував.

Разом з тим, позивач отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченій сімї, що підтверджується довідкою Залізничного відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 01 червня 2017 року № 1850 за період з грудня 2016 року по травень 2017 року.

Необхідно зазначити, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї (стаття 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям»).

Вказана допомога має на меті забезпечити сімю на рівні, але не вище визначеного прожиткового мінімуму для відповідної сім'ї.

Зазначені обставини вказують на скрутне матеріальне становище позивача та обєктивну неможливість сплати ним судового збору в розмірі 640,00 грн за звернення до суду з даною позовною заявою.

Натомість, суддею суду першої інстанції помилково не враховано майновий стан позивача, який підтверджений належними доказами, та зроблено висновок про його фінансову спроможність оплатити судовий збір, що призвело до порушення гарантованого позивачу ОСОБА_6 України та Кодексом адміністративного судочинства України права на судовий захист.

Більше того, всупереч вимогам частини першої статті 98 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою, суддя суду першої інстанції не вирішив жодне із клопотань позивача про звільнення його від сплати судового збору, а обмежився лише викладом їх обставин в мотивувальній частині ухвал про залишення позовної заяви без руху та про повернення позовної заяви.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 204 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 196, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 07 червня 2017 року про повернення позовної заяви у справі № 461/3524/17 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9