Справа № 490/5109/17
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/487/2017 Справа № 490/5109/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 липня 2017 року м. Київ

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1,

при секретарі - Кваші С.О.,

за участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2017 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ; зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому таку допомогу відповідно до порпядку , затв. Постановою КМУ від 21.10.2015 року у 850 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімумум , установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Представник позивача просила про задволення позову з підстав, викладених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 просила про відмову у задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Розглянувши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

ОСОБА_2 з 13 березня 1995 року по 25 квітня 2016 року проходив службу в ОВС України. З 7 листопада 2015 року він прийнятий на службу до Національної поліції, що підтверджено записами в трудовій книжці позивача, наказом ГУНП від 7 листопада 2015 року .

15 квітня 2016 року військово-лікарською комісією складено свідоцтво про хворобу № 99, згідно з яким у позивача виявлено ряд захворювань пов'язаних з проходженням служби в ОВС та визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.

Згідно Протоколу № 13 від 21.06.2016 року Державної установи «Територіальне медичне об'єднання Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області» підтверджено причинний звязок захворювання позивача як такого, що повязані з проходженням служби в ОВС.

Наказом № 93 о/с від 25 квітня 2016 року по ГУНП майора поліції ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції через хворобу (п. 2 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію»)

Згідно довідки до акту огляду МСЕК № 435613 від 24 травня 2016 року позивачеві до 01 червня 2018 року встановлена ІІ група інвалідності з причини захворювання пов'язаного з проходженням служби в ОВС.

07 лютого 2017 року ОСОБА_2 подав до ГУНП заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності, додавши до своєї заяви оригінал та копію довідки МСЕК, копію свідоцтва про хворобу, паспорту, копію ідентифікаційного номеру, довідку з банку.

Листом від 28 лютого 2017 року № Д-21/28/05-2017 , за підписом заступника начальника ГУНП відмовлено у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги оскільки статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені випадки призначення такої допомоги при встановленні інвалідності з причини захворювання пов'язаного із проходженням служби в ОВС .

Листом від 25 квітня 2017 року за підписом заступника начальника ГУНП повторно відмовлено у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги у відповідь на його звернення від 31.03.2017 року (в якому ОСОБА_2 надав копії необхідних доркументів для доручення відповідному підрозділу ГУНП в Миколаївській області сформувати пакет для призначення та виплати одноразової грошової грошової допомоги у звязку з встановленням інвалідності) оскільки статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачені випадки призначення такої допомоги при встановленні інвалідності з причини захворювання пов'язаного із проходженням служби в ОВС .

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про Національну поліцію", який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно п.5 р.ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (який набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Відповідно до п.15 р.ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст.23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку № 850).

Пунктами 7 - 9 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VІІІ).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України "Про національну поліцію".

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" ( зі змінами, внесеними ЗУ Про внесення змін до статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському від 08.06.2017 року № 2097-VIII де замінено слова "поліції відповідно до цього Закону" замінити словами "міліції або поліції" ) - порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (зареєстрований в МЮУ 29.01.2016 за №163/28293)..

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку №4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку№4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку №4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п.2 Розділу IV Порядку № 4).

Положеннями Порядку №850 та Порядку №4 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності проводиться за останнім місцем служби. Таким чином, заява (рапорт ) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби.

Як вбачається із заперечення відповідача, яке міститься в матеріалах справи, 07.11.2015 позивача прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, тобто з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію".

Отже, останнім місцем служби позивача як поліцейського є Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, після звільнення з якої, ОСОБА_2 була встановлена інвалідність ІІ групи, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою МСЕК м. Миколаєва.

Враховуючи викладене, органом, до якого позивач повинен був звертатись з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги є Головне управління Національної поліції в Миколаївській області , а не Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області.

Аналогічну правову позицію виклав Вищий адміністративний суд в ухвалі від 03.02.2017 року у справі № 357/8433/16-а.

На підставі системного аналізу вищезазначених норм права, суд доходить до висновку про необгрунтованість доводів відповідача про неможливість застосування до спірних правовідносин Закону України «Про міліцію», оскільки вони суперечать абзацу 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», за змістом якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, ОСОБА_2 , як особа, якій встановлена інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання , що повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ , має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги передбаченої ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Суд погоджується з тим, що позивач обґрунтовано звернувся до ГУНП за останнім своїм місцем служби із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Згідно пункту 1 розділу IV «Призначення і виплата ОГД» Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський. Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: в апараті Національної поліції - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у міжрегіональних органах Національної поліції - начальник органу або особа, на яку покладено виконання таких функцій; у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Відповідно до пункту 2 розділу IV «Призначення і виплата ОГД» Порядку № 4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Реформування міліції в Національну поліцію та оновлення у зв'язку із цим законодавчої бази не може бути підставою для відмови у захисті законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Позивач , вступаючи на службу до ОВС і тривалий час виконуючі свої професійні обов'язки, пов'язані з ризиком для життя та здоров'я, мав законне сподівання, що у випадку втрати працездатності на службі та встановлення інвалідності він отримає гарантований Державою соціальний захист, який включає у тому числі й одноразову грошову допомогу в розмірі визначеному Законом України «Про міліцію».

Правова позиція по даному питанню висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 23 червня 2017 року в справі № К/800/18432/17.

За таких обставин суд вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: необхідно визнати протиправною бездіяльність ГУНП щодо не складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та зобов'язати ГУНП скласти Висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачеві у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімумум , установленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності - шляхом видання наказу про виплату такої допомоги.

Доводи відповідача, викладені в запереченнях , спростовуються вищевикладеним, а тому задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Адміністративне судочинство допускає вихід за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав людини тощо (частина друга статті 11, частина друга статті 21 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Суд вважає за можливе застосувати даний принцип щодо викладення відповідного обовязку відповідача - з метою повного поновлення та захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст.2-9, 10, 11,69, 158-162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити .

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Миколаївській області у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, викладене у Листі від 25 квітня 2017 року № Д-58/05/28-2017 за підписом заступника начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області скласти Висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 та прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , майору поліції у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності - шляхом видання наказу про виплату такої допомоги.

Апеляційна скарга подається до Одеського адміністративного апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Гуденко