Справа № 445/903/17
Суддя: Кіпчарський О. М.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 445/903/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Притули І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №4 РПОП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу №4 РПОП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 989692 від 07 червня 2017 року, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 червня 2017 року відносно нього взводу №4 РПОП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 було винесено оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, згідно якої він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З винесеною постановою він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху не порушував, комерційними перевезеннями не займається, а отже проходити обовязковий технічний контроль свого транспортного засобу не зобовязаний.

На підставі викладеного, позивач просить визнати дії відповідача щодо складання оскаржуваної постанови неправомірними, а постанову у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Позивач в судове засідання не зявився, подав при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Заперечень проти адміністративного позову не подав.

На підставі ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Ознайомившись із доводами адміністративного позову, дослідивши матеріали справи, прихожу до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою серії БР № 989692 по справі про адміністративне правопорушення від 07 червня 2017 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 Кодексу України про адміністративні порушення.

Винесену постанову мотивовано тим, що 07 червня 2017 року о 08 год. 15 хв. ОСОБА_1, керував транспортним засобом марки «Рено-Трафік» д.н.з. НОМЕР_1, що не пройшов обовязків технічний контроль для транспортних засобів, які підлягають такому контролю, чим порушив вимоги п. 31.3. «Б» Правил дорожнього руху України.

В адміністративному позові ОСОБА_1 зазначає, що 07 червня 2017 року керував автомобілем НОМЕР_2 в с. Косинь Берегівського району Закарпатської області, куди приїхав на відпочинок, автомобіль є його особистою власністю та використовується ним для власних потреб. Комерційних перевезень, в тому числі пасажирських, він не здійснює, а тому автомобіль НОМЕР_2 не підлягає технічному контролю.

Так, згідно п. 1 «Порядку проведення обовязкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу», що затверджений постановою Кабінету міністрів України №137 від 30.01.2012 року, порядок проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає процедуру проведення обовязкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, є адміністративним правопорушенням, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САР 839707 від 06.06.2013 року, автомобіль НОМЕР_3 належить позивачу на праві власності, є малотонажним фургоном, повна маса автомобіля 2960 кілограм, кількість сидячих місць з місцем водія 3.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оскаржувана постанова, як і матеріали справи, не містять жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Постанова від 07.06.2017 року не розкриває суті вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не містить відомостей та посилань на докази, що транспортний засіб використовувався ОСОБА_1 для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, або ж вказаний автомобіль за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення лише вантажів.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Незважаючи на скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд позбавлений можливості визнавати дії відповідача з приводу складання оскаржуваної постанови неправомірними, оскільки такі дії інспектора поліції входили до його повноважень, розгляд справ про порушення вимог ч. 3 ст. 121 КУпАП відносить до компетенції органів Національної поліції, а тому цій частині адміністративний позов до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.293 Кодексу України про адміністративні порушення, ст.11,71, 159,161-163 КАСУ, суд

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №4 РПОП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 989692 від 07 червня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення через Золочівський районний суд Львівської області.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О. М. Кіпчарський