Справа № 466/3694/16-а
Суддя: Глинська Д. Б.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/3694/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Глинської Д.Б.

при секретарі Бандуровському Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу у м. Львові Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною зняття з реєстрації та зобовязання вчинити дії,

у с т а н о в и в :

у квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Шевченківського районного відділу у м. Львові Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, який в подальшому уточнивши вимоги просив суд постановити рішення, яким:

- поновити йому строк звернення до суду, як такий, що був пропущений з поважних причин;

- визнати протиправним і такими, що порушили його право на житло, дії Шевченківського районного відділу у м. Львові Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, щодо зняття його з реєстрації (прописки) за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобовязати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради здійснити реєстрацію його місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог зіслався на те, що він народився 07 березня 1996 року. 29 квітня 1996 року він був прописаний на постійно по місцю постійного проживання своєї мами ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1, по якій разом з мамою та бабцею ОСОБА_3 він проживав усе життя та проживає по сьогоднішній день.

23 липня 1996 року працівниками відділення громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб (ВГІРФО) Шевченківського РВ УМВСУ м. Львова виписали його з даної квартири, чим порушили його права на житло та охоронювані законом інтереси на користування житлом, а також з їхньої вини він досі двадцять років живе без реєстрації місця проживання.

Діями працівників ВГІРФО Шевченківського РВ УМВСУ м. Львова було грубо порушено його права дитини, які перебувають під особливою охороною держави.

Набувши повноліття, він декілька разів (усно та письмово) звертався до відповідача з проханням усунути порушення власних прав та зареєструвати місце проживання, а саме - АДРЕСА_2. Однак, отримував відмови особисто від начальника Шевченківського районного відділу Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_4 Вони відмовляли у реєстрації і аргументували, що вчинені ними дії відповідали вимогам чинного законодавства. Оскільки порядок реєстрації визначався Тимчасовою інструкцією про порядок документування і прописки (реєстрації) громадян затверджену наказом № 66дек МВС України від 03 лютого 1992р., яка перебувала під грифом «для службового користування» і не була доступна громадянам у вільному доступі, йому було невідомо, чи законно, чи незаконно не здійснювали реєстрацію його по місцю проживання. Відтак, йому не було відомо про правові підстави і він не міг оцінити законності таких дій, а також не міг позиватися до суду, оскільки йому не були відомі правові підстави позову та були недоступні докази, які засвідчують порушення його прав.

25 лютого 2016 року він отримав поштовим листом від Департаменту режимно-секретного та документального забезпечення МВС України завірену копію Тимчасової інструкції про порядок документування і прописки (реєстрації) громадян затверджену наказом № 66дск МВС України від 03 лютого 1992р., з якої він дізнався про те, що зняття його реєстрації місця проживання виконано з порушенням.

Вважає численні усні та письмові відмови начальника Шевченківського РВ ДМУ ОСОБА_4 в реєстрації його місця проживання безпідставними, зважаючи на те, що паспортистами саме цієї установи його неправомірно виписано з квартири.

Вважає, що паспортистом ЖЕКу-405 було здійснено підробку офіційних документів (зняття з реєстрації (прописки) дитини за місцем проживання без належних правових підстав), що зумовило позбавлення його права на житло, а згодом і права власності на це житло.

10 червня 2015 року слідчим СВ Шевченківським РВ ГУ МВСУ винесено постанову, згідно якої, в діях колишнього працівника ЖЕКУ-405 ОСОБА_5 формально вбачаються ознаки кримінального правопорушення щодо можливої виписки неповнолітнього ОСОБА_6, однак у звязку із смертю останньої встановити даний факт не представляється можливим. Висновок зроблено на підставі декількох почеркознавчих експертиз, допиту численних свідків та інших доказів у справі. Паспортисткою було підроблено офіційні документи шляхом внесення сфальшованої інформації про його з матірю виїзд за кордон на постійне місце проживання у Росію та з порушенням вимог щодо його зняття з реєстрації постійного місця проживання

Виписавши його з квартири 23 липня 1996 року, паспортистка через чотири місяці видала довідку для приватизації даної квартири у листопаді 1996 року на ОСОБА_3 та підготувала пакет документів для приватизації. Зняття його з реєстрації по місцю проживання та не внесення в склад сімї наймача відбулось в порушення вимог ст.71 Житлового кодексу,

Начальником ВГІРФО Шевченківського РВ ЛМУ УМВС ОСОБА_4 була надана відповідь № 1613-6611 від 29.07.2004р.на адвокатський запит про те, що підстави прописки - виписки ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6 знищені в звязку із закінченням терміну зберігання.

03 квітня 2012 року Шевченківським РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області йому було виготовлено паспорт громадянина України без відмітки про реєстрацію місця проживання.

09 липня 2014року він звернувся до Головного управління ДМС України у Львівській області із заявою про реєстрацію його постійного місця проживання та подав підтверджуючі документи про проживання по даному адресу.

19 липня 2014 року він отримав лист від начальника Шевченківського РВ ГУ ДМСУ у Львівській області ОСОБА_4, в якому повідомлялось, що для здійснення реєстрації в даній квартирі йому потрібно подати документи: письмову заяву про реєстрацію місця проживання, документ до якого вносяться відомості про місце реєстрації, квитанцію про сплату державного мита або документ який звільняє від його сплати, талон зняття з реєстрації місця проживання в Україні (у разі зміни місця проживання в межах України), свідоцтво на право власності або ордер, військовий квиток або посвідчення про приписку.

В звязку з тим, що він ніде більше не був зареєстрований, то він не міг мати талон зняття з реєстрації місця проживання.

Оскільки незаконна приватизація мала обтяжуючі наслідки, в звязку з якими від 2004 року по сьогоднішній день тривають суди з іншими претендентами на квартиру, він не міг надати свідоцтво на право власності або ордер.

Відтак, вважає дії Шевченківського районного відділу у м. Львові Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області щодо зняття його з реєстрації (прописки) за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними.

Позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, покликаючись на підстави та мотиви викладені в адміністративному позові, просили позов задовольнити.

Представники Шевченківського районного відділу у м. Львові Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання жодного разу не зявилися, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому порядку.

Заслухавши пояснення позивача та представників позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 була власником квартири за адресою: м. Львів, вул. Хорватська, 8/14. В даній квартирі разом із своєю матірю ОСОБА_2 був зареєстрований позивач ОСОБА_1 з 29 квітня 1996 року.

24 липня 1997 року ОСОБА_3 було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла своїй сестрі ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_3 власником квартири АДРЕСА_3 стала ОСОБА_8

Судом встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа № 2-66/10 за позовом ОСОБА_2 до Відділу приватизації державного житлового фонду Шевченківського району, Шевченківської райадміністрації Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, ЛКП" Янів-405", ОСОБА_8, треті особи СГІРФО Шевченківського району, Третьої Львівської держнотконтори, ОКР ЛОР"БТІ та ЕО", Відділ в справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання недійсним розпорядження, Свідоцтва про право власності на квартиру, заповіту, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права на користування житлом та зустрічним позовом ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні власністю, виселення.

Рішенням від 16 квітня 2010 року, зокрема, було зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_8 у користуванні квартирою № 14 по вул. Хорватській, 8 у м. Львові та виселено ОСОБА_2 з неповнолітнім сином - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_4. Дане рішення ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 січня 2011 року залишено без змін.

У вказаному рішенні було встановлено, що на підставі добровільно поданої позивачем ОСОБА_2 заяви про вибуття на постійне місці проживання у Росію, 23 липня 1996 року її було знято з реєстрації за адресою спірного житла. Разом з нею з правомірно, на думку суду, було виписано і її малолітню дитину.

У судовому засіданні при розгляді справи № 2-66/10 представник СГІРФО Шевченківського району в судовому засіданні пояснив, що по закінченню терміну зберігання документів заява ОСОБА_2 про зняття з реєстрації за адресою м. Львів вул. Хорватська, 8/14 не збереглася. Проте при подачі матірю заяви про вибуття на інше постійне місце проживання у іншу країну разом з нею знімалась з реєстрації і її малолітня дитина, оскільки не було жодних документів щодо передачі дитини під опіку іншій особі, а дитині на той час було лише три місяці. Відтак СГІРФО правомірно у 1996 році було знято з реєстрації за адресою спірної квартири ОСОБА_2 та її малолітнього сина.

Згідно з ч.1 ст.72 КАСУ обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В силу положень ч.1 ст.71 КАС України позивач повинен довести ті обставини, на які він покликається як на підставу своїх вимог.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 10, 69, 70, 71, 72, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу у м. Львові Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною зняття з реєстрації та зобовязання вчинити дії відмовити за їх безпідставністю.

Постанова може бути повністю або частково оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_9