Справа № 815/3918/17
Суддя: Кравченко М.М.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/3918/17

Справа № 815/3918/17

УХВАЛА

27 липня 2017 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кравченко М.М., вивчивши матеріали адміністративного позову Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування припису від 07.02.2017 року, постанов від 17.02.2017 року та від 10.04.2017 року, рішення від 09.02.2017 року, наказу від 09.02.2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування припису від 07.02.2017 року, постанов від 17.02.2017 року та від 10.04.2017 року, рішення від 09.02.2017 року, наказу від 09.02.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; 5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку, що вона належить до залишення без руху з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.106 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п'ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з ч.4 ст.105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень, зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій, стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю, виконання зупиненої чи невчиненої дії, встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень, примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Таким чином, суд вважає за необхідне позивачу в адміністративному позові конкретизувати позовні вимоги та привести їх у відповідність до ст.105 КАС України.

Крім того, суд встановив, що позивач до поданого адміністративного позову не надав в повному обсязі доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Про причини неможливості самостійного їх подання позивач не зазначив та доказів на підтвердження таких причин до суду не надав.

Згідно з ч.2 ст.106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Таким чином, суд вважає за необхідне позивачу надати в повному обсязі докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Також, зі змісту матеріалів адміністративного позову суду не зрозуміло коли позивач дізнався про його порушене право.

Згідно з ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Суд критично оцінює посилання позивача, як на підстави дотримання строку звернення до суду, на п.29 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25.07.2017 року у справі № 815/1292/17, оскільки п.29 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року № 244 «Про затвердження Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» визначено, що оскарження постанови про накладення штрафу в установлений строк зупиняє її виконання до набрання законної сили відповідним рішенням суду, а ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.07.2017 року у справі № 815/1292/17 аналогічний адміністративний позов позивача було залишено без розгляду у зв’язку з відкликанням, що ніяким чином не підтверджує факт дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.3 ст.99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч.5 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності може бути оскаржено до суду протягом 15 днів з дня її винесення з повідомленням про таке оскарження у той самий строк органу, який виніс постанову.

Тобто, Кодексом адміністративного судочинства України та Законом України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» чітко встановлені строки звернення до суду.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов’язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов’язків. Не вирішення питання про можливість застосування строків звернення до суду може свідчити про порушення права на справедливий суд, яке закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»). Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа «Gradescolo S.R.L. проти Молдови». У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов’язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов’язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Таким чином, з метою вирішення питання про дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом, суд вважає за необхідне позивачу в адміністративному позові конкретно вказати та обґрунтувати коли він дізнався про його порушене право. На підтвердження вказаних обставин надати відповідні докази.

Крім того, позивач до поданого адміністративного позову додав квитанцію від 01.03.2017 року про сплату судового збору у сумі 6960,00 грн.

Згідно з ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Разом з цим, суд встановив, що надана квитанція від 01.03.2017 року про сплату судового збору у сумі 6960,00 грн. була зарахована в якості доказу сплати судового збору в адміністративній справі № 815/1290/17 за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправними та скасування припису, постанови, рішення, наказу.

За таких обставин, квитанція від 01.03.2017 року про сплату судового збору у сумі 6960,00 грн. не є належним доказом сплати позивачем судового збору в цій справі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою встановлюється ставка судового збору у сумі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою встановлюється ставка судового збору у сумі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01.01.2017 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру; у разі коли в позовній заяві об’єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, суд вважає за необхідне сплатити позивачу судовий збір відповідно до заявлених позовних вимог. Зазначений документ про сплату судового збору також надати до суду.

Відповідно до ч.3 ст.106 КАС України до позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, крім випадків подання адміністративного позову суб'єктом владних повноважень.

Зазначені недоліки необхідно усунути шляхом подання до суду уточнень до адміністративного позову з відповідними додатками для суду та відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Згідно з ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

За таких обставин позов повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.8, 99, 105, 106, 107, 108, 160, 165 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви 5 днів з моменту отримання копії даної ухвали позивачем. В іншому випадку позов буде визнаний неподаним та повернутий позивачеві.

3. Копію ухвали невідкладно направити позивачеві.

Порядок і строки оскарження ухвали визначаються ст.ст.185, 186 КАС України.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.254 КАС України.

Суддя М.М. Кравченко