Справа № 804/3983/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2016 р. Справа № 804/3983/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Бузякова М.Р.,
представника позивача: Літвінової А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця»
до Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області
про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом за адміністративним договором, -
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом на подання письмових заперечень на позов не скористався.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як свідчать матеріали справи, 05.01.2015р. між Державним підприємством «Придніпровська залізниця» (далі - ДП «Придніпровська залізниця», залізниця), як перевізником, та Управлінням соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі - УСЗН Покровської РДА, Управління), як платником (розпорядником бюджетних коштів), укладено два адміністративних договори, а саме:
Відповідно до розділу 1 Договорів їх предметом є правовідносини, за якими перевізник зобов'язується надавати послуги з перевезення окремих категорій громадян, які відповідно до чинного законодавства мають право на пільговий проїзд (далі - пільгові категорії громадян), а платник здійснює компенсаційні виплати за перевезення пільгових категорій громадян, які оформили пільгові проїзні документи, в обсязі доведених бюджетних призначень. При здійсненні компенсаційних виплат за перевезення пільгових категорій громадян сторони керуються Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік з урахуванням статей 46, 48, 49, 102 Бюджетного кодексу України, Порядком розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1359 від 16.12.2009р., та Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р.
Порядок і спосіб означеної компенсації викладений у п.2.1-п.2.3 Договорів, згідно з якими, зокрема, зазначено, що залізниця щомісячно, не пізніше 15 числа місяця наступного звітного періоду подає Управлінню рахунок на суму, що підлягає компенсації за пільговий проїзд громадянам та облікові форми, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2009р. №1359 «Про затвердження Порядку розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян; до 25 числа місяця наступного за звітним періодом, подає відповідним головним розпорядникам коштів акти звіряння розрахунків з Управлінням щодо надання за минулий місяць пільгового проїзду окремих категорій громадян. При цьому платник (Управління) зобов'язується щомісячно в межах бюджетних призначень здійснювати перерахування компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, на підставі поданих перевізником рахунків на суму, яка підлягає компенсації, та облікових форм (розрахунків) в термін до 5-ти банківських днів з дня отримання субвенції на свій розрахунковий рахунок.
Судом встановлено, що протягом 2015 року залізницею забезпечувався проїзд залізничним транспортом у дальньому сполученні пільгових категорій громадян, які звернулися до залізниці за отриманням послуг з пільгового проїзду та належним чином оформлювались пільгові проїзні документи.
Залізницею відповідно до Порядку розрахунків обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009р. №1359, щомісяця протягом 2015 року подавались до УСЗН Покровської РДА облікові форми про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом (в прямому та місцевому сполученні) окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджетів.
Так, протягом 2015 року залізницею оформлено безкоштовний проїзд пасажирам пільгових категорій громадян у дальньому сполученні на загальну суму 8193,69грн., проте, відповідачем станом на час розгляду справи компенсовано залізниці лише 4812,57грн. таких витрат, отже, залишок некомпенсованих витрат складає 3381,12 грн.
В рамках справи, що розглядається, позивачем заявлені позовні вимоги стосуються стягнення з відповідача заборгованості саме за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом у дальньому сполученні у сумі 3381,12грн.
Наведений вище акт звіряння розрахунків на 01 січня 2016 року між залізницею та УСЗН Покровської РДА, підписаний відповідачем без зауважень, а також лист УСЗН Покровської РДА від 12.05.2016р. №2586 свідчать про визнання відповідачем факту наявності заборгованості перед позивачем щодо компенсації витрат останнього на перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом у дальньому сполученні у сумі 3381,12грн.
З матеріалів справи також слідує, що позивачем з метою отримання залишку компенсаційних витрат за 2015 рік в сумі 3381,12грн. направлено відповідачу претензію за вих. №13-01/15 від 18.04.2016р., на яку УСЗН Покровської РДА і надано лист від 12.05.2016р. №2586, в якому відповідачем фактично визнається наявність такої заборгованості, проте, з посиланням на відсутність виділення відповідних коштів.
У зв'язку із наведеним позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом про відшкодування компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з наступного.
Так, ч.6 ст.9 Закону України «Про залізничний транспорт» від 4 липня 1996 року №273/96-ВР встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2009 року №1359 затверджено Порядок розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян (далі - Порядок №1359), який визначає механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі.
Відповідно до п.2 Порядку №1359 до пільгових перевезень залізничним транспортом (далі - пільгові перевезення) належать безоплатні перевезення або перевезення окремих категорій громадян із знижкою, встановленою законодавством.
Згідно з п.3 Порядку №1359 облік пільгових перевезень та визначення суми недоотриманих коштів від таких перевезень проводиться залізницями на підставі інформації автоматизованої системи керування пасажирськими перевезеннями та реєстраторів розрахункових операцій про оформлені та видані пасажирам безоплатні або пільгові проїзні документи (квитки).
Пунктами 4 та 5 Порядку №1359 встановлено, що сума недоотриманих коштів обчислюється в автоматизованому режимі під час оформлення кожного безоплатного та пільгового проїзного документа (квитка) як різниця між повною вартістю проїзду, встановленою згідно з діючими тарифами для відповідного виду сполучення, маршруту прямування, категорії поїзда та вагона, і вартістю проїзду, що сплачує пасажир відповідно до наданих пільг. Інформація про оформлені та видані пасажирам безоплатні та пільгові проїзні документи (квитки) включається до місячної станційної звітності.
За змістом приписів п.7 Порядку №1359 сума недоотриманих коштів включається до місячної станційної звітності області, на території якої був придбаний пільговий проїзний документ (квиток), незалежно від місця проживання (навчання) пасажира.
Відповідно до п.9 Порядку №1359 на підставі місячної станційної звітності залізниці складають облікову форму про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного або місцевих бюджетів, згідно з додатком. Для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом.
Згідно з п.10 Порядку №1359 залізниці не пізніше ніж 15 числа місяця наступного звітного періоду подають відповідним головним розпорядникам коштів рахунок на суму, яка підлягає компенсації, та облікові форми.
Пунктом 11 Порядку №1359 передбачено, що головні розпорядники коштів, передбачених на компенсаційні виплати, після надходження їх на власні рахунки у п'ятиденний строк перераховують зазначені кошти відповідній залізниці.
Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст, республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на державні програми соціального захисту, в тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.
Згідно із статтею 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, і повинні забезпечувати своєчасність, рівномірність, гарантованість та повноту перерахування трансфертів.
Вказаний порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» від 4 березня 2002 року №256 (далі - Порядок №256).
Відповідно до пунктів 2 та 3 Порядку №256 фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).
Згідно з пунктом 5 названого Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо, зокрема, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20.
Пунктом 6 Порядку №256 закріплено, що фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо, зокрема, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20.
У разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.
Пунктом 7 згаданого Порядку передбачено, що Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов'язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів.
Відповідно до приписів пункту 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.
Відповідно до пункту 3 Типового положення про Головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської і про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та м. Севастополі державної адміністрації, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №790 від 30.05.2007 року, основними завданнями управління, зокрема, є: забезпечення на відповідній території реалізації державної політики у сфері соціально-трудових відносин, оплати і належних умов праці, зайнятості, трудової міграції, пенсійного забезпечення, соціального захисту та соціального обслуговування населення, в тому числі громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також ведення обліку осіб, що мають право на пільги за соціальною ознакою; забезпечення у межах своїх повноважень додержання законодавства про працю, зайнятість, загальнообов'язкове державне соціальне страхування, пенсійне забезпечення та соціальний захист населення.
Зі наведеного слідує, що на відповідача покладено обов'язок вивчення потреб про об'єми та вартість соціальних послуг, укладення правочинів з надавачами послуг, контролю процесів надання таких послуг та забезпечення компенсаційних виплат надавачам послуг.
Таким чином, хоча головні розпорядники коштів при розрахунках компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян обмежені сумами фактичних зобов'язань відповідних бюджетів, проте зобов'язані у разі виникнення додаткових зобов'язань надсилати щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми.
Тобто, при виконанні державної програми соціального захисту населення щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізничним транспортом у період з 1 січня по 31 грудня 2015 року при наданні послуг на суму 155523грн. (в тому числі за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом у дальньому сполученні на суму 3381,12грн.), та за відсутності компенсаційних виплат, головний розпорядник коштів повинен був зареєструвати додаткові зобов'язання та надати про це інформацію фінансовому органу місцевої райдержадміністрації.
Так, на підставі отриманої інформації, фінансовий орган мав вирішувати питання про фінансування додаткових зобов'язань шляхом:
- збільшення обсягу субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам;
- перерозподілу обсягів субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам за рахунок позицій, по яким не відбулось повного чи часткового освоєння коштів;
- реєстрації заборгованості за минулий період та включення її в кошторис наступного періоду.
Проте, як слідує з наявних матеріалів справи, відповідач не проводив реєстрації додаткових зобов'язань та не надсилав уточненої інформації про фактично нараховані у звітному періоді суми до відповідного фінансового органу.
Таким чином, відповідач в цій частині не виконав вимоги Порядку №265, чим порушив право ПАТ «Українська залізниця» на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізницею в повному розмірі, чим допустив протиправну бездіяльність та протиправні дії в частині несплати позивачу витрат, понесених останнім на перевезення пасажирів пільгової категорії у дальньому сполученні).
Приписами статті 174 Господарського кодексу України встановлено, що зобов'язання можуть виникати, зокрема, із закону та іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність.
Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов'язання відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Аналізуючи доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості за надані позивачем послуги по перевезенню пільгових категорій громадян в дальньому сполученні залізничним транспортом, суд вважає за необхідне зазначити, що в мотивувальній частині постанови Верховного Суду України від 13.10.2009 року у справі №21-348во09 зазначено, що мета укладання договору про розрахунки за надані послуги по перевезенню позбавлена ознак, що притаманні меті цивільно-правової угоди, тобто, перевізник не мав за мету набуття майнового блага, а сторони не були вільні у визначенні умов договору.
Крім того, Верховний Суд України в даному рішенні зауважив, що відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади.
Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Крім того, в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010р. №781/11/13-10 зазначено, що суди, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів, дійшли помилкового висновку, що відсутність бюджетного асигнування є підставою для звільнення від виконання грошового зобов'язання, взятого на себе державою в особі органу виконавчої влади, в даному випадку в особі відповідача.
Враховуючи наведені позиції Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що кошторисом на 2015 року, затвердженим районною державно адміністрацією, не було передбачено такої суми коштів на компенсаційні виплати на пільговий проїзд на залізничному транспорті, які фактично були понесені позивачем, зважаючи на що компенсація позивачу заявленої ним суми витрат була неможливою.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року №361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
У той же час, позивачем підтверджено, що належним чином виконує вимоги законів України та постанов Кабінету Міністрів України, якими передбачено державну програму соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету для окремих категорій громадян, а саме: позивачем встановлено таку соціальну пільгу, як безкоштовний проїзд у залізничному транспорті приміського сполучення, відповідно до чого залізниця, надаючи послуги з безкоштовного перевезення таким категоріям громадян, несе матеріальні витрати (витрати на енергоносії, заробітну плату працівникам, знос рухомого складу, витрати на утримання колії та інші витрати), що мають бути відшкодовані останній з державного бюджету на підставі наведених норм чинного законодавства.
Таким чином, вступаючи в договірні правовідносини, відповідач діяв з метою реалізації владних управлінських функцій щодо виконання відповідної державної програми, спрямованої на захист інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, а також з метою реалізації владних повноважень розпорядника бюджетних коштів.
Враховуючи, що відповідачем не проведено розрахунки за пільгові перевезення окремих категорій громадян, суд доходить висновку, що відповідач зобов'язаний у відповідності до договору та чинних нормативних актів, відшкодувати понесені підприємством збитки за перевезення пільгових категорій громадян.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачем при подачі позову до суду понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1378,00грн., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи (а.с.3), а відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені вищенаведеними належними доказами підлягають стягненню з Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача у розмірі 1378,00грн.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом за адміністративним договором - задовольнити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова