Справа № 740/3366/16-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 липня 2017 року м. Київ К/800/24230/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про призначення та виплату одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и в :

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: зобов`язати прийняти рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги у розмірі передбаченому статтею 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у відповідності з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року (далі Порядок № 975), зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення.
Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 лютого 2017 року позов задоволено частково. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням I групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням ним військової служби, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осібна дату встановлення інвалідності 23 січня 2013 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції, прийнято нову постанову, якою відмовлено у позові.
У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, норм КАС України та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вказує, що суд не дав належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосував норми законодавства, якими врегульовано порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
Згідно із пунктом 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
Із змісту оскаржуваного судового рішення видно, що відмовляючи у позові, суди апеляційної інстанції виходив з наступного.
Судом встановлено, що позивач з 01 листопада 1980 року по 09 лютого 1982 року проходив військову службу у складі діючої армії в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку, має захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, є інвалідом першої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою Ніжинсько-Куликівського об`єднаного міського військового комісаріату від 14 липня 2011 року, витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії №2541 від 18 грудня 2012 року, довідкою МСЕК сер.МСЕ-ЧНВ №220138, згідно якої - огляд повторний, дата огляду 23 січня 2013 року, інвалідність встановлена безтерміново.
18 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, однак листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28 березня 2016 року відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №975.
Згідно із пунктом б частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону) ( у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04 липня 2012 року № 5040-VІ). Ця редакція Закону набрала чинності з 01 січня 2014 року.
Пунктом 2 Порядку № 975, який набрав чинності з 24 січня 2014 року, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі Порядок № 499), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року № 1331; допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Пунктом 3 Порядку №975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
На момент встановлення позивачу I групи інвалідності у 2013 році діяла наступна редакція частини шостої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті. Також, діяли норми Порядку № 499.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У рішенні Конституційного суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 інвалідність встановлено 23 січня 2013 року, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірах, встановлених статтею 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції від 04 липня 2012 року № 5040-VI та відповідно до Порядку № 975, які набрали чинності лише з січня 2014 року і не мають зворотної дії, тому їх положення не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли до цієї дати.
У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судового рішення, а викладені в ній доводи перевірені судом апеляційної інстанції і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.
Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук