Справа № 325/987/17
Суддя: Васильцова Г. А.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 325/987/17
№ 2-а/325/14/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., за участю секретаря судового засідання Міняйло А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

10 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, а саме просить суд визнати протиправними дії Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення їй з 14 червня 2017 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді; 2) зобов'язати Приморське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати їй з 14 червня 2017 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, в розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та із здійсненням перерахунку щомісячного довічного утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

В обґрунтування позову посилається на наступні обставини:

так, рішенням Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Приазовського районного суду Запорізької області» № 1404/0/15-17 від 06 червня 2017 року , у звязку з поданням заяви про відставку, позивачка звільнена з посади судді Приазовського районного суду Запорізької області та на підставі цього наказом Приазовського районного суду Запорізької області №30 від 13.06.2017 року відрахована зі складу суду.

В двадцятих числах червня 2017 року позивачка отримала від відповідача повідомлення з якого вбачається, що їй, як судді у відставці, з 14 червня 2017 року призначена виплата довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням 20-річного стажу роботи на посаді судді.

Однак, на думку позивачки, Приморське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області безпідставно не врахувало до стажу роботи на посаді судді стаж, який складається з половини строку навчання на юридичному факультеті денної форми Московського державного університету ім. М.В. Ломоносова в період з 05 серпня 1983 року по 22 червня 1988 року, що становить 2 роки 5 місяців 8 днів, а тому, на думку позивачки, вона має стаж роботи на посаді судді 22 роки 6 місяців 16 днів і тому, відповідно до положень п. 11 розділу ХІІІ «; Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 43 Закону України «Про статус суддів», п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», щомісячне довічне грошове утримання судді має бути призначене їй в розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Приморському обєднаному управлінні ПФУ з 14.06.2017 року, їй призначено та нараховане щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Для права на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді позивачу включено весь стаж 20 років 1 місяць 07 днів. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді призначено в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Таким чином, при призначенні позивачу щомісячного грошового утримання було зараховано весь стаж, передбачений нормативно-правовими актами, які регулюють визначення права на відставку та тримання щомісячного довічного грошового утримання. У зв'язку з цим, відповідач просив відмовити в позові.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву щодо розгляду справи у її відсутність (а.с. 35).

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, вважає позов позивача таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 06 травня 1997 року по 22 квітня 2015 року обіймала посаду судді Жданівського міського суду Донецької області, а з 23 квітня 2015 року по 13 червня 2017 року - посаду судді Приазовського районного суду Запорізької області (а.с. 20).

Позивач має статус судді у відставці, рішенням Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Приазовського районного суду Запорізької області» № 1404/0/15-17 від 06 червня 2017 року , у звязку з поданням заяви про відставку, звільнена з посади судді Приазовського районного суду Запорізької області та на підставі цього наказом Приазовського районного суду Запорізької області №30 від 13.06.2017 року відрахована зі складу Приазовського районного суду Запорізької області (а.с. 21).

Згідно з Повідомленням Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позивачці призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (а.с. 30).

Відповідно до диплома про освіту (а.с. 9) позивачка , в період часу з 05 серпня 1983 року по 22 червня 1988 року навчалася на денному відділенні юридичного факультету Московського державного університету ім.. ОСОБА_2 , здобула кваліфікацію «юрист» за спеціальністю «правознавство» , а зміна прізвища з «Савранської» на «Шеїну» відбулося у звязку з укладанням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с. 10).

Зазначена обставина підтверджується записом у трудовій книжці, розрахунком стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, котрий наданий Приазовським районним судом (а.с. 27).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів гарантована статтею 126 Конституції України. Однією зі складових елементів незалежності судової влади є матеріальне забезпечення судді, в тому числі і у випадку звільнення судді у відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI), чинного на час виникнення спірних правовідносин, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається згідно зі статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 135 цього Закону (у редакції, чинній після 28 березня 2015 року) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас необхідно враховувати, що відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону № 2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом , половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, суд не погоджується з доводами відповідача, і вважає, що до стажу роботи на посаді судді, який дає право позивачу як на відставку, так і на отримання щомісячного довічного грошового утримання, має враховуватись трудовий стаж 22 роки 6 місяців 16 днів, що ґрунтується на вимогам діючого законодавства.

У рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 зазначено: «Незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпеченням державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності ї недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів».

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року у справі 1-8/2016 визнано неконституційними положення ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII , то питання про розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регламентуються положеннями ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснена відповідачем без врахування вимог законодавства, і відповідно до наявного трудового стажу, який враховується як стаж роботи на посаді судді, позивач має право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 відсотків грошового утримання судді.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 640,00грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок), що підтверджено відповідною квитанцією (а.с. ), тому з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені витрати по оплаті судового збору на суму 640,00грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 11, 69-72, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

позов ОСОБА_1 до Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення ОСОБА_1 з 14 червня 2017 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов'язати Приморське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати з 14 червня 2017 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, в розмірі 84 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та із здійсненням перерахунку щомісячного довічного утримання у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Стягнути з Приморського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Приазовський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова набирає законної сили і є остаточною після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Г.А. Васильцова