Справа № 281/461/17
Суддя: Свинченко Г. Д.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/461/17
Провадження по справі № 2-а/281/97/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.

за участю секретаря судових засіданнь ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Лугини справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання винити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

13.07.2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача - Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо не нарахування та невиплати йому в повній сумі щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня 2017 року у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобовязати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити в повному обсязі невиплачену щорічну разову грошову допомогу розмірі 5360,00 грн., як учаснику бойових дій за 2017 рік, відповідно до п.4 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зазначені вимоги позивача обґрунтовуються посиланням на те, що він має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У відповідності до вимог ч.4 ст. 12 зазначеного Закону, учасникам бойових дій повинна щорічно до 5 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Згідно довідки, виданої відповідачем, він в 2017 році отримав 1200,00 грн. такої допомоги. Натомість недоплата становить 5360,00 грн.

На його звернення до відповідача виплатити йому недораховану різницю щорічної разової грошової допомоги у розмірі, передбаченому законом, відповідачем було відмовлено.

Позивач в судове засідання не зявився, однак в прохальній частині його позову міститься клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заперечення, згідно яких просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим, з тих підстав, що виплату разової грошової допомоги до 5 травня позивачеві, у розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017р. № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», тобто у сумі 1200,00 грн. та просить зазначену справу розглядати без його участі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія УБД №132202 від 22 вересня 2016 року (а.с.5).

Як вбачається з довідки №200/10 від 22.06.2017 року, виданої Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до Дня Перемоги, як учаснику бойових дій, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нациських переслідувань» в розмірі 1200,00 грн. (а.с.7).

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 року з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», визначено деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» та встановлено, що у 2017 році виплату цієї грошової допомоги здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків 1200,00 грн.

Згідно п. 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення ст. ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Вищезазначена допомога не є основним джерелом існування позивача.

Згідно ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012 №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. При цьому, рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості. У вказаному рішенні Конституційного Суду України враховано положення актів міжнародного права. Так, згідно зі ст. 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004.

В Рішенні Європейського суду від 03.06.2014 (Заява N 43331/12, справа "ОСОБА_3 проти України"), суд зауважив на зміні законодавства про соціальне забезпечення, а також наголосив на тому, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення та не гарантує, як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03.10.1997 у справі набуття чинності Конституцією України, зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, за наявності декількох нормативно-правових актів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача при здійсненні нарахування разової грошової допомоги позивачу, як особі, що має статус учасника бойових дій у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 у справі 1-11/2012 встановлено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомог, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та Законів України.

Відповідно до повноважень відповідача, як органу виконавчої влади нижчого рівня, департамент не нараховує розмір цієї щорічної допомоги, а лише здійснює її виплату. Для цього збирає списки ветеранів війни (від Міністерства оборони, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, Міністерства транспорту та зв'язку, Служби безпеки, Державної судової адміністрації, Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Державного департаменту з питань виконання покарань, Державної охорони, Державної податкової адміністрації, Адміністрації Державної прикордонної служби - щодо осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України; Пенсійного фонду України - щодо осіб, які перебувають на обліку в його органах.); формує виплатні відомості, відповідно до цих списків; відправляє їх до поштових відділень зв'язку або банківських установ; відкриває казначейські рахунки для отримання виділених Міністерством фінансів і Державним казначейством коштів на виплату допомоги для подальшого перерахунку їх одержувачам.

За таких обставин щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2017 рік була нарахована та виплачена позивачеві у розмірі 1200,00 грн., відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Це свідчити про те, що виплата позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня в 2017 році в сумі 1200,00 грн. здійснена в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства, тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати відносяться за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 46, ч. 2 ст. 95 Конституції України, ст. ст. 7-9, 11, 41, 69-71, 94, 128, 160-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання винити певні дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції через Лугинський районний суд Житомирської області з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та в порядку, передбачених ч. 4 ст.167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Г.Д. Свинченко