Справа № 206/5025/16-а
Суддя: Румянцев О. П.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/5025/16-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.05.2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Береза І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання незаконним рішення та зобов'язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з січня 2011 року їй призначена у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія, як працівнику органів внутрішніх справ. В період з грудня 2015 року по теперішній час вона отримала декілька листів від відповідача про те, що за період її перебування на посаді державного службовця в національній поліції України у період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року виникла переплата в сумі 9661,90 грн., яка підлягає терміновому поверненню до Державного бюджету України, а з 01.01.2016 року виплата пенсії їй призупинена. На її звернення листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.08.2016 року за №20645/03103 від 25.08.2016 року їй було повідомлено, що причиною виникнення переплат є неповідомлення про працевлаштування. Позивач вважає. Що її призначення 07.11.2015 року, у зв'язку з переведенням із МВС України до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на посаду головного спеціаліста відділу документального забезпечення, у відповідності до постанови КМУ від 17.06.1994 року №423 «Про деякі питання застосування ст.ст. 4, 15, 27 ЗУ «Про державну службу» не є обставиною, у зв'язку з якою виплата пенсії їй повинна бути припинена у відповідності до вимог ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач просила суд ухвалити рішення. Яким визнати незаконним рішення Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення сум пенсії, виплачених їй надміру, що одержує пенсію за вислугу років, за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 9661,90 грн., зобов'язати відповідача скасувати вищезазначене рішення.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушено її права, свободи або інтереси. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В судовому засіданні було встановлено, що з січня 2011 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

З січня 2011 року позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до витягу з наказу ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області №1 о/с від 07.11.2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу документального забезпечення (а.с. 13)

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області прийнято рішення про стягнення сум пенсії, виплачених надміру позивачу за періоди з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 9661,90 грн., у зв'язку з неповідомленням позивачем пенсійного органу про продовження ним трудової діяльності на посаді державного службовця. З 01.02.2016 року виплата позивачу пенсії призупинена (а.с. 18-22).

На думку пенсійного органу, у зв'язку з працевлаштуванням позивача на державну службу, виплата пенсії йому не повинна проводитись на підставі вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-8, якими внесені міни до ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1-1 Закону України № 2262 законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-12 в редакції Закону №213, яка набрала чинності з 01.04.2015 року, тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідач вважає, що оскільки позивач з 07.11.2015 року працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», то в період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року пенсія, призначена згідно Закону №2262 йому виплачуватись не повинна. При винесенні рішення про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, пенсійним органом було враховано, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 23.12.2015 року № 900-8 пенсії особам, які проходять військову службу або займають посади державних службовців у Національній поліції, за період з 29.12.2015 року по 31.12.2015 року виплачується в повному обсязі.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 у разі неприйняття до 1.06.2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону №213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01.06.2015 року прийнятий не був, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

З 01.06.2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Т.ч. з 01.06.2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку чим передбачені статтею 54 Закону №2262 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 07.11.2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Як зазначалось вище, рішенням пенсійного органу, що оскаржується, визначено розмір пенсії за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 9661,90 грн. (а.с. 25).

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що рішення пенсійного органу про стягнення з позивача сум сплаченої пенсії за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в розмірі 9661,90 грн. є неправомірним та в цій частині належить скасуванню, оскільки знаходження позивача на посаді державного службовця у вказаний період не впливає на виплату пенсії, призначеної у відповідності до З №2262 у зв'язку з відсутністю зазначених у статті 54 вказаного Закону підстав для її невиплати.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у зв'язку з чим вважає за необхідне їх задовольнити.

Згідно до ч.1 ст.94 КАС України суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 71, 94, 159, 161-163, 183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення сум пенсії, виплачених надміру за справою № пенсіонеру МВС ОСОБА_1, яка одержує пенсію за вислугу років, за період з 07.11.2015 року по 28.12.2015 року в сумі 9661,90 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя О.П.Румянцев