Справа № 817/378/17
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2017 р.Р і в н е 817/378/17
13год. 00хв.

ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Янчар О.П. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3 третьої особи відповідача: представник ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_5
до Здолбунівської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 обласне відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності
про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_5 з позовною заявою до Здолбунівської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати допомоги по вагітності і пологах та зобовязання нарахувати і виплатити допомогу по вагітності і пологах на підставі листка непрацездатності серії АДЖ №933550 від 22.11.2016.

В адміністративному позові позивач зазначила, що вона з 20.02.2013 працює на посаді начальника організаційного відділу апарату Здолбунівської районної державної адміністрації. З 15.07.2014 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку. Під час цієї відпустки позивач завагітніла вдруге і 22.11.2016 їй було видано листок непрацездатності по вагітності і пологах серії АДЖ №933550 від 22.11.2016, який вона предявила до Здолбунівської районної державної адміністрації для отримання допомоги по вагітності і пологах. Однак, відповідач не здійснив виплати такої допомоги, натомість листом від 14.12.2016 № 3654/01-26/16 повідомив, що оплатити листок непрацездатності немає можливості, так як посаду, яку обіймала позивач, скорочено.

Невиплату їй допомоги позивач вважає неправомірною, оскільки трудові відносини з нею не розірвано, з наказом про звільнення її не ознайомили, трудова книжка знаходиться в установі, розрахунок не проведений.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач адміністративний позов не заперечив. Представник відповідача в судовому засіданні визнав, що позивач має право на одержання допомоги по вагітності і пологах, оскільки трудові відносини з позивачем не припинено, трудова книжка позивача знаходиться в Здолбунівській районній державній адміністрації, з заробітної плати позивача виплачувався соціальний внесок. Вважає, що відповідно до чинного законодавства відповідач повинен був нарахувати ОСОБА_5 допомогу по вагітності та пологах на підставі наданого листка непрацездатності, подати розрахунок до установи Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та після отримання таких коштів виплатити їх позивачу. Однак, з врахуванням роз'яснення Рівненського обласного відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, наданого листом від 23.12.2016 № 05/2023, в призначенні ОСОБА_5 допомоги по вагітності і пологах було відмовлено у зв'язку з тим, що посада, на якій позивач працювала, скорочено.

Представник відповідача також пояснила, що зміни в штатному розписі відповідача відбулися в 2015 році, позивача про скорочення посади повідомлено 27.07.2015, у зв'язку з чим працівника було виведено поза штат, що не заборонено чинним законодавством. Зауважила, що на таких працівників поширюються соціальні гарантії, незалежно від факту включення в штатний розпис, оскільки трудові відносини тривають.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача позовні вимоги позивача визнав частково, зазначивши, що виплата позивачу допомоги по вагітності і пологах повинна здійснюватися за рахунок коштів роботодавця, оскільки останній порушив трудові права позивача. Враховуючи, що посада, яку обіймав позивач перед виходом у декретну відпустку, була ліквідована, тому і розрахунок допомоги по вагітності і пологах не може бути здійснений.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 з 13.04.2011 перебуває в трудових відносинах зі Здолбунівською районною державною адміністрацією; з 20.02.2013 обіймає посаду начальника організаційного відділу апарату райдержадміністрації. Зазначені обставини стверджуються відповідними записами в трудовій книжці позивача (а.с.71).

З 15.07.2014 ОСОБА_5 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.7).

Розпорядженням голови Здолбунівської районної державної адміністрації від 10.07.2015 №50-к змінено структуру апарату райдержадміністрації та внесені зміни до штатного розпису, за яким припинено діяльність організаційного відділу апарату райдержадміністрації та виведено зі штатного розпису посаду начальника організаційного відділу. Затверджено нову структуру апарату районної державної адміністрації, у якій відсутній організаційний відділ апарату Здолбунівської районної державної адміністрації (а.с.54-56).

Відповідно до листа голови Здолбунівської райдержадміністрації від 27.07.2017 №2483/01-25/15 ОСОБА_5 була попереджена про звільнення із займаної посади начальника організаційного відділу через два місяці після попередження у звязку із змінами в організації праці та скороченням штату працівників апарату (а.с.59). Інша посада позивачу запропонована не була, що сторонами не заперечується.

Відомості щодо звільнення позивача з роботи в Здолбунівській районній державній адміністрації в трудовій книжці відсутні. Факт перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем на час виникнення спірних правовідносин та на час вирішення судом адміністративного спору підтверджений представником відповідача в судовому засіданні.

Суд встановив, що 22.11.2016 позивачу видано листок непрацездатності у зв'язку з вагітністю серія АДЖ № 933550 (а.с.8,9).

Здолбунівська районна державна адміністрація листом від 14.12.2016 № 3654/01-25/16 повідомила ОСОБА_5 про неможливість оплатити листок непрацездатності від 22.11.2016 АДЖ № 933550, так як посаду, на якій вона працювала, скорочено. Для роз'яснення по оплаті даного листка непрацездатності був направлений запит до Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, після отримання відповіді позивача буде повідомлено додатково (а.с.10).

ОСОБА_1 обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності листом від 23.12.2016 № 05/2023 за результатом розгляду звернення повідомило Здолбунівську районну державну адміністрацію, що роботодавець не вправі вивести поза штат працівницю (зокрема, і під час її перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення неї трьох років). Враховуючи невчинення необхідних дій щодо правомірного оформлення трудових відносин із ОСОБА_5, вона втратила право на оплату листка непрацездатності по вагітності та пологах за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, оскільки відсутність посад у штатному розписі свідчить про відсутність факту виплати заробітної плати за такою посадою, а відтак і відсутність факту втрати заробітної плати, яка могла б бути компенсована Фондом (а.с.28).

З урахуванням обумовленого роз'яснення Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відповідач листом від 29.12.2016 № 3849/01-25/16 повторно повідомив ОСОБА_5 про неможливість оплатити листок непрацездатності від 22.11.2016 АДЖ № 933550, так як посада, на якій вона працювала, відсутня в штатному розписі (а.с.27).

Суд встановив, що відповідно до протоколу від 28.12.2016 №15 засідання комісії із соціального страхування (рішення уповноваженого) Здолбунівської районної державної адміністрації, за результатами розгляду звернень та документів про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг застрахованим особам, було прийнято рішення відмовити в призначення допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_5 на підставі листка непрацездатності АДЖ №933550 за період непрацездатності з 22.11.2016 по 27.03.2017 в кількості 126 днів, у звязку з відсутністю посади в штатному розписі та розясненням ВД Рівненського обласного ФСС з ТВП (а.с.57).

Окрім цього, суд встановив, що розпорядженням голови Здолбунівської районної державної адміністрації від 09.03.2017 №33-к надано ОСОБА_5 начальнику організаційного відділу апарату райдержадміністрації відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21.05.2017 по 24.01.2020 на підставі заяви ОСОБА_5 від 06.03.2017 та копії свідоцтва про народження дитини від 08.02.2017 серія І-ГЮ №269656.(а.с.12,26).

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд виходить з того, що правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначено Законом України №1105-XIV від 23.09.1999 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зі змінами та доповненнями (далі - Закон №1105-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1105-XIV загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Приписами частин першої та четвертої статті 4 Закону № 1105-XIV встановлено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

В частині першій статті 9 Закону N 1105-XIV визначені основні завдання і функції Фонду соціального страхування України та його робочих органів, серед яких, зокрема:

реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування (пункт 1);

надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону (пункт 2);

здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності (пункт 6);

здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду (пункт 7).

Відповідно до частини другої статті 10 Закону N 1105-XIV Фонд соціального страхування України зобовязаний:

1) забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом;

2) здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів;

3) вживати заходів щодо раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду;

4) контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування;

Права, обовязки та відповідальність роботодавця як страхувальника передбачені статтею 15 Закону N 1105-XIV, відповідно до частини другої якої роботодавець зобовязаний, зокрема, надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом (пункт 1).

Відповідно до статті 16 цього Закону застраховані особи мають право, зокрема, на: отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом; судовий захист своїх прав. Застраховані особи зобовязані надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону.

Частиною першою статті 18 Закону N 1105-XIV передбачено, що страхуванню у звязку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону N 1105-XIV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини першої статті 20 цього Закону за страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг:

1) допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною);

2) допомога по вагітності та пологах;

3) допомога на поховання (крім поховання пенсіонерів, безробітних та осіб, які померли від нещасного випадку на виробництві);

4) оплата лікування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності передбачені частиною першою статті 23 Закону N 1105-XIV, якою встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності не надається:

1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;

2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоровю з метою ухилення від роботи чи інших обовязків або симуляції хвороби;

3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;

4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;

5) у разі тимчасової непрацездатності у звязку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння або дій, повязаних з таким спянінням;

6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у звязку з навчанням.

Відповідно до частини другої цієї статті Закону застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не зявляються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що перелік підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, встановлений статтею 23 Закону N 1105-XIV, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону № 1105-XIV допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у звязку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Згідно з частиною третьою цієї статті Закону № 1105-XIV у разі надання застрахованій особі відпустки у звязку з вагітністю та пологами у період її тимчасової непрацездатності листок непрацездатності по тимчасовій непрацездатності закривається і з дня настання цієї відпустки видається інший листок непрацездатності. Кожен із зазначених листків оплачується за відповідними нормами цього Закону.

У разі надання застрахованій особі відпустки у звязку з вагітністю та пологами у період простою підприємства, установи, організації не з вини застрахованої особи, щорічної (основної чи додаткової) відпустки, відпустки без збереження заробітної плати, додаткової відпустки у звязку з навчанням, творчої відпустки допомога по вагітності та пологах надається з дня виникнення права на відпустку у звязку з вагітністю та пологами.

За період відпустки у звязку з вагітністю та пологами, що збігається з відпусткою для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомога по вагітності та пологах виплачується незалежно від допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Статтею 26 Закону №1105-XIV передбачено, що допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленої у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу. Сума допомоги по вагітності та пологах у розрахунку на місяць не повинна перевищувати розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески до Фонду, та не може бути меншою, ніж розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах за приписами частини першої статті 31 Закону № 1105-XIV є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом-копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Судом встановлено і сторонами та третьою особою не заперечується факт перебування ОСОБА_5 в трудових відносинах зі Здолбунівською районною державною адміністрацією на час настання страхового випадку. Суд зазначає, що скорочення посади, яку обіймала позивач, а також виведення працівника поза штат, в разі фактичного та юридичного продовження трудових відносин між роботодавцем та працівником, не є підставою для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності в розумінні закону.

Відповідачем не оспорюється факт видачі позивачу листка непрацездатності по вагітності та пологах серія АДЖ № 933550, а тому такий документ відповідно до приписів закону є належною підставою для призначення ОСОБА_5 допомоги по вагітності та пологах.

Згідно з п.1 ч.1 ст.11 Закону № 1105-XIV джерелами формування коштів Фонду є, зокрема, страхові внески страхувальників та застрахованих осіб.

Кошти, що надходять до Фонду від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, повинні забезпечувати, зокрема виплату застрахованим особам матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом (ч.1 ст.12 Закону).

Довідкою Здолбунівської районної державної адміністрації від 20.06.2017 №1858/01-25/17 стверджується, що в період із 13.04.2011 по 14.07.2014 із заробітної плати ОСОБА_5 було сплачено єдиний соціальний внесок (а.с.60).

Таким чином, дослідженими судом доказами стверджується, що у позивача як у застрахованої особи у встановленому законом порядку виникло право на одержання допомоги з тимчасової втрати працездатності у зв'язку з вагітністю та пологами, яке підтверджене належним медичним документом листком непрацездатності АДЖ № 933550 від 22.11.2016, а в роботодавця - Здолбунівської районної державної адміністрації як страхувальника виник обов'язок з надання та оплати ОСОБА_5 такої допомоги відповідно до пункту першого частини другої статті 15 Закону N 1105-XIV.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відмова Здолбунівської районної державної адміністрації в призначенні ОСОБА_5 допомоги по вагітності та пологах з підстав, наведених у протоколі № 15 від 28.12.2016, є неправомірною.

Порушене право позивача на одержання відповідної соціальної допомоги підлягає судовому захисту шляхом зобов'язання відповідача надати та оплати ОСОБА_5 допомогу по тимчасовій втраті працездатності у зв'язку з вагітністю та пологами на підставі листка непрацездатності АДЖ № 933550 від 22.11.2016 відповідно до Закону № 1105-XIV.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За результатом судового розгляду справи суд дійшов висновку, що адміністративний позов обгрунтований, підтверджений належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.94 КАС України суд присуджує на користь позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Здолбунівської районної державної адміністрації в призначенні допомоги ОСОБА_5 по тимчасовій втраті працездатності у зв'язку з вагітністю та пологами на підставі листка непрацездатності АДЖ № 933550 від 22.11.2016.

Зобов'язати Здолбунівську районну державну адміністрацію надати та оплати ОСОБА_5 допомогу по тимчасовій втраті працездатності у зв'язку з вагітністю та пологами на підставі листка непрацездатності АДЖ № 933550 від 22.11.2016 відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV від 23.09.1999.

Присудити на користь позивача ОСОБА_5 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Здолбунівська районна державна адміністрація судовий збір у розмірі 1280,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дорошенко Н.О.