Справа № 220/343/17
Суддя: Яненко Г. М.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 220/343/17
Номер провадження2-а/220/19/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року

Великоновосілківський районний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Яненко Г.М.

при секретарі Черняєвій С.П.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Алєксєєва А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся у Великоновосілківський районний суд Донецької області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання вчинити певні дії.

Вимоги позивача мотивовано тим, що оспорюваний акт суб'єкта владних повноважень прийнято з порушенням та без урахування фактичних обставин справи.

У запереченнях на позов та усних поясненнях представника, відповідач проти позову заперечив, посилаючись на пропуск строку звернення до суду та ненадання позивачем уточнюючих довідок, що підтверджують виконання ним робіт, які дають право на пенсію на пільгових умовах, що свідчить про прийняття пенсійним фондом рішення правомірно у відповідності до норм чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, пояснення свідків, судом встановлено:

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема архівних довідок від 26.02.2015 року № 01-12/98 та № 01-12/99 позивач у вересні та жовтні 1976 року працював на учбовому тракторі, за вказаний період ним відпрацьовано 36 днів.

Відповідно записів в трудовійкнижці № НОМЕР_1 колгоспника ОСОБА_1, позивач:

в 1977 року працював трактористом відпрацьовано 168 днів.

В 1978-1979 роках призваний та служив в армії.

В 1980 році працював трактористом відпрацьовано 177 днів.

В 1981 році працював трактористом відпрацьовано 345 днів.

В 1982 році працював трактористом-шофером відпрацьовано 287 днів.

В 1983 році працював шофером відпрацьовано 289 днів.

В 1984 році працював шофером відпрацьовано 308 днів.

В 1985 році працював трактористом відпрацьовано 348 днів.

В 1986 році працював трактористом відпрацьовано 343 дні.

В 1987 році працював трактористом відпрацьовано 354 дні.

В 1988 році працював трактористом відпрацьовано 346 днів.

В 1989 році працював трактористом відпрацьовано 330 днів.

В 1990 році працював трактористом відпрацьовано 362 дні.

В 1991 році працював трактористом відпрацьовано 325 днів.

В 1992 році працював трактористом відпрацьовано 267 днів.

В 1993 році працював трактористом відпрацьовано 288 днів.

В 1994 році працював трактористом відпрацьовано 280 днів.

В 1995 році працював трактористом відпрацьовано 272 дні.

В 1996 році працював трактористом відпрацьовано 272 дні.

В 1997 році працював трактористом відпрацьовано 271 день.

В 1998 році працював трактористом відпрацьовано 263 дні.

В 1999 році працював трактористом відпрацьовано 240 днів.

В 2000 році працював трактористом відпрацьовано 42 дні.

22.03.2000 року звільнений у зв'язку з реформуванням КСП ім.. Ілліча.

23.03.2000 року прийнятий в члени СООО «Євгенівське» на посаду тракториста.

В 2000 році працював трактористом відпрацьовано 158 днів.

В 2001 році працював трактористом відпрацьовано 225 дні.

В 2002 році працював трактористом відпрацьовано 181 день.

В 2003 році працював трактористом відпрацьовано 78 днів.

07.08.2003 року виведений із членів СООО «Євгенівське» за власним бажанням з виділенням земельного паю.

З 11.08.2007 року по 10.01.2008 року перебував на обліку як безробітний в Великоновосілківському районному центрі зайнятості.

З 17.11.2009 року зареєстрований, як фізична особа підприємець.

Згідно Архівної довідки архівного відділу Великоновосілківської РДА від 30.01.2015 року № 01-25/12 ОСОБА_1 09.05.1980 року прийнятий в члени колгоспу імені Ілліча та був зайнятий безпосередньо збиранням врожаю.

Довідкою Великоновосілківського районного Трудового архіву від 26.02.2015 року № 01-12/99 підтверджено, що у документах архівного фонду колективного сільськогосподарського підприємства імені Ілліча Євгенівської сільської ради, с. Євгенівка Великоновосілківського району Донецької області, до складу якого входять документи колгоспу імені Ілліча ( до 01.10.1992 року значиться ОСОБА_1 трудова діяльність якого розписана по місяцях до 2000 року).

У відповідності до довідки Великоновосілківського районного Трудового архіву від 10.03.2015 року № 01-12/131 у документах архівного фонду сільськогосподарського (СТзОВ) «Євгенівське» Євгенівської сільської ради, с. Євгенівка Великоновосілківського району Донецької області, значиться ОСОБА_1 трудова діяльність якого розписана по місяцях з 2000 року по 2003 рік включно.

У довідці Великоновосілківського районного Трудового архіву від 10.03.2015 року № 01-12/130 зазначено, що згідно наказу № 1а-К від 23.03.2000р. прийнятий в члени СООО «Євгенівське», та згідно наказу № 1-К від 07.08.2003р. виведений із членів СООО «Євгенівське» з виділенням йому земельного паю

За змістом довідки Великоновосілківського РЦЗ від 25.05.2015 року №2 гр. ОСОБА_1, перебував на обліку у Великоновосілківському районному центрі зайнятості.

Призначена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 2, ст. 22, п. 2 ст. 23 ЗУпЗДССВБ з 22.01.2007 по 16.01.2008 (Наказ №НТ070122 від 22.01.2007)

Скорочена виплата допомоги по безробіттю відповідно до пп. «1» п. 5 ст. 31 ЗУпЗДССВБ з 22.01. 2007 по 21.04.2007 (Наказ №НТ0703 22 від 22.01.2007).

Розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 2, ст. 22, п. 2 ст. 23 з 22.04.2007 (Наказ № НТ070423 від 23.04.2007).

Скорочена виплата допомоги по безробіттю відповідно до пп. «5» п. 5 ст. 31 ЗУпЗДССВБ з 27.07.2007 по 10.08.2007 (Наказ №НТ070730 від 30.07.2007р.)

Розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 2, ст. 22, п. 2 ст. 23 з 11.08.2007 (Наказ № НТ070904 від 04.09.2007).

Припинена виплата допомоги по безробіттю відповідно до пп. «12» п. 1 ст. 31 ЗУпЗДССВБ з 17.01. 2008 (Наказ №НТ080117 від 17.01.2008).

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного Фонду у Великоновосілківському районі із заявою від 20.07.2015р. про призначення пенсії на пільгових умовах

Перелічені вище документи було долучено до заяви ОСОБА_5 про призначення йому пенсії на пільгових умовах.

З огляду не не підтвердження зайнятості ОСОБА_5 безпосередньо у виробництві сільськогосподарської продукції, Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області прийняло рішення №21 від 28 жовтня 2015 року про відмову у призначенні пенсії.

Згідно з висновком, зробленим УПФ України в Великоновосілківському районі, відповідно до наданих документів гр. ОСОБА_1 на дату зверненя має 31 рік 11 місяців 6 днів страхового стажу, пільговий стаж відсутній так, як за за період роботи в якості тракториста-машиніста в КСП імені Ілліча (СтзОВ «Євгенівське») протягом трьох місяців з дати звернення довідка уточнююча пільговий характер роботи надана не була в зв'язку з чим гр. ОСОБА_1 права на ппризначення пенсії за віком на пільгових умовах не має.

Направлений на адресу СГ ТОВ «Євгенівське» запит про надання уточнюючої довідки про характер виконуваної роботи, повернувся ОСОБА_1 без вручення, через відсутність адресата.

Таким чином, причиною відмови відповідача у призначені йому пенсії є відсутність довідки СГТОВ «Євгенівське», про підтвердження пільгового стажу, з незалежних від волі позивача причин, так як підприємство не припинило свою діяльність однак фактично не працює, відповідно отримати її на даний час немає можливості.

Неможливість захистити свої права у інший спосіб стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що сам працював трактористом в КСП імені «Ілліча», а після реорганізації в СГТОВ «Євгенівське», у 2009 році вийшов на пенсію на пільгових умовах. У період з 1976 року по 2003 рік разом з ним працював ОСОБА_1, який також працював трактористом і був зайнятий на виробництві сільгосппродукції, а саме, підготовкою землі до посівної, збиранням врожаю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 також працював із ОСОБА_1 в КСП імені «Ілліча», а після реорганізації в СтзОВ «Євгенівське» в якості тракториста, у 2009 році вийшов на пенсію на пільгових умовах. ОСОБА_7 підтвердив, що ОСОБА_1 прцював трактористом та був зайнятий безпосередньо у виготовленні сільськогосподарської продукції, виконував роботи по обробці землі - орав, дискував, сіяв, збирав врожай.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи і заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке.

Згідно статті 17 Закону України N 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно, рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Згідно ч.1, 2 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує верховенство права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пункті 34 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" зазначено, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві. Питання, яке має бути розглянуто, стосується того, наскільки обставини справи, що розглядається в цілому давали заявникові право на майновий інтерес, захищений статтею 1 Першого протоколу.

Тобто, майно у визначенні Першого протоколу до Конвенції охоплює як власне майно, так і майнові права - належні до виплати кошти, відповідно до національного законодавства.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Змістом зобов'язань за ст. 13 Конвенції вимагається щоб захист був "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет міжнародного договору за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права для вирішення конкретного спору.

У рішенні «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73), Європейський суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено обов'язок органів державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Статтями 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина, гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ст. 13 п. «в» Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію на пільгових умовах мають право трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чолдовіки після досягнення 55 років і при загальному стажі не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує страж роботи є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

В силу п.17. Порядку №637, за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв'язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

У відповідності до п. 18 Порядку №637, За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як зазначалось вище, позивач в період з 1977р по 1982 р. працював трактористом, в 1982 році працював трактористом-шофером, в період з 1983р по 1984 р. працював шофером, в 1985 році працював шофером-трактористом, в період з 1986р. по 2003р. працював трактористом.

Станом на дату зверненя, ОСОБА_1 виповнилось шістдесят п'ять років, його страховий стаж 31 рік 11 місяців 6 днів, у т.ч. в якості тракториста-машиніста в КСП імені Ілліча, а пізніше СГ ТОВ «Євгенівське».

Поясненнями свідків, які працювали разом з ОСОБА_1 у вказаний період, і вийшли на пенсію на пільгових умовах, підтверджено зайнятість позивача у виробництві сільськогосподарської продукції.

Крім іншого, позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №2 від 12 січня 2017 року.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Оскільки саме рішення №2 від 12.01.2017 року породжує для позивача певні правові наслідки у вигляді відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.14 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», висновки цього рішення є обов`язковими для позивача, тому суд вважає, що рішення підлягає скасуванню.

При даних обставинах, позовні вимоги слід задовольнити, за виключенням періоду з 1983р по 1984 р. коли ОСОБА_1 працював шофером.

Приймаючи такий висновок, суд враховує також думку Вищого адміністративного суду України, який при розгляді аналогічних справ за № К/800/40969/13 від 13 березня 2014 року та №К/800/27262/13 від 19 червня 2014 року зазначив, що відсутність у позивача уточнюючої довідки про характер роботи та характеристики виконуваної роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки та усіх додаткових документів не спростовує наявності у працівника пільгового стажу роботи, що дає право виходу на пенсію на пільгових умовах.

Щодо посилання відповідача на пропуск передбаченого ст. 99 КАС України строку для подання позовної заяви, то враховуючи дату повторного звернення до пенсійного фонду з заявою 20 лютого 2017 року, такий строк станом на дату звернення позивача до суду 16 березня 2017 року не закінчився.

Оскільки свідки, які працювали разом із позивачем і отримали призначення пільгової пенсії за виконання такої самої роботи, підтвердили той факт що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції, а не наявність у останнього пільгового стажу, суд критично оцінює посилання відповідача, на можливість підтвердження показами свідків лише наявність трудового стажу а не пільгового, як це передбачено п. 17 Порядку №637

В порядку ст.. 94 КАС України, сплачений позивачем судовий збір відшкодовується за рахунок відповідача

На підставі наведеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 2,7,11, 12, 17, 94,98,160, 161, 162, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області від 28.10.2015 року № 21 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи з 01.01.1977 р. по 07.08.2003 р. за виключенням періоду з 1983р по 1984 р. коли ОСОБА_1 працював шофером.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Великоновосілківському районі Донецької області призначити, нараховувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з дати повторного звернення 20 лютого 2017 року відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постанова може бути оскаржена через суд першої інстанції до Донецького апеляційного адміністративного суду, в порядку ст.ст.160,186 КАС України, протягом 10 днів з дня отримання стороною або іншою особою, яка брала участь у справі копії постанови.

Дата підписання: 31 липня 2017 року.

Суддя Г.М.Яненко