Справа № 826/13295/15
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст.41 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації про визнання незаконним, нечинним та скасування нормативного акту,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Київської міської державної адміністрації про визнання незаконним, нечинним та скасувати розпорядження Київської міської державної адміністрації №681 від 08.05.2013.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідач, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, без фіксації судового процесу.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач зазначив, що керуючи автомобілем він неодноразово робив спробу проїхати на територію парку культури та відпочинку «Гідропарк» і Труханового острова, однак, на в'їзді до вказаних місць його зустрічали особи, які представлялися працівниками Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» та вимагали оплату грошових коштів в розмірі 50 грн., як обов'язкової та беззастережної умови проїзду (в'їзду) на територію парку на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації №681 від 08.05.2013.

На в'їзді до вказаних місць знаходяться облаштовані пункти пропуску та шлагбауми.

На запит ОСОБА_2 про причини такої поведінки листом від 22.06.2015 КП «Київтранспарксервіс» проінформувало, що кошти збираються, зокрема, на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 08.05.2013 № 681 в якості стягнення підприємством вартості компенсації витрат за користування пунктами пропуску.

Аналогічна відповідь зазначена також і в листі Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві від 25.06.2015 та листі Головного управління Державної фіскальної служби України в місті Києві від 24.06.2015.

Вважаючи розпорядження Київської міської державної адміністрації від 08.05.2013 № 681 незаконним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки оскаржуване розпорядження прийнято у межах та у спосіб визначений чинним законодавством та відповідає актам вищої юридичної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає:

1) розроблення і здійснення ефективних і комплексних заходів з утримання територій населених пунктів у належному стані, їх санітарного очищення, збереження об'єктів загального користування, а також природних ландшафтів, інших природних комплексів і об'єктів;

2) організацію належного утримання та раціонального використання територій, будівель, інженерних споруд та об'єктів рекреаційного, природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення;

3) створення умов для реалізації прав та виконання обов'язків суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів.

Система благоустрою населених пунктів включає:

1) управління у сфері благоустрою населених пунктів;

2) визначення суб'єктів та об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів;

3) організацію благоустрою населених пунктів;

4) стандартизацію і нормування у сфері благоустрою населених пунктів;

5) фінансове забезпечення благоустрою населених пунктів;

6) здійснення державного, самоврядного і громадського контролю у сфері благоустрою населених пунктів;

7) встановлення відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Статтею 20 зазначеного закону визначено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів благоустрою населених пунктів належать парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам'ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики.

Згідно із розділом 2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 № 105 (далі - Правила) парк - самостійний архітектурно-організаційний комплекс площею понад 2 га, який виконує санітарно-гігієнічні функції та призначений для короткочасного відпочинку населення. Залежно від характеру і призначення вони діляться на парки культури і відпочинку, районні, спортивні, дитячі, дендрологічні, історичні, національні, меморіальні, етнографічні парки-музеї, історичні, виставкові, зоологічні, аерофітотерапії тощо.

Відповідно до розділів 3 та 4 Правил до об'єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів належать, зокрема, парки, парки культури та відпочинку.

На об'єктах благоустрою зеленого господарства забороняється, зокрема, влаштовувати стоянки автомашин, суден, катерів; влаштовувати зупинки пасажирського транспорту та паркувати автотранспортні засоби на газонах; здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, працівниками Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» при спробі позивача проїхати на територію парку культури та відпочинку «Гідропарк» і Труханового острова, було повідомлено про те, що умовою проїзду (в'їзду) на територію парку є оплата в розмірі 50 гривень. На в'їзді до вказаних місць знаходяться облаштовані пункти пропуску та шлагбауми.

На запит ОСОБА_2 про причини такої поведінки листом від 22.06.2015 КП «Київтранспарксервіс» проінформувало, що кошти збираються, зокрема, на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 08.05.2013 № 681 в якості стягнення підприємством вартості компенсації витрат за користування пунктами пропуску.

Рішенням Київської міської Ради від 25.12.2008 № 1051/1051 затверджено Правила благоустрою міста Києва, відповідно до п. 9.6.1. якого, на території об'єктів благоустрою зеленого господарства забороняється рух та паркування автомобілів, мотоциклів і мопедів (крім спеціального технологічного транспорту).

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації № 681 від 08.05.2013 Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київського міської державної адміністрації), з метою забезпечення виконання п. 9.6.1 надано доручення встановити дорожні знаки, пункти пропуску (шлагбауми) та організувати їх функціонування з 9:00 до 21:00 щодня з 09 травня до 30 вересня щороку в місцях в'їзду на територію парку культури та відпочинку «Гідропарк» (островів Венеціанського та Долобецького) і Труханового острова, а також запропоновано Головному управлінню МВС в м. Києві забезпечувати щороку з 09 травня до 30 вересня чергування працівників міліції та ДАІ біля пунктів пропуску на території парку культури та відпочинку «Гідропарк» (островів Венеціанського та Долобецького) і Труханового острова.

Необхідно зазначити, що оскаржуване розпорядження Київської міської державної адміністрації № 681 від 08.05.2013 не містить жодних вказівок та розпоряджень про встановлення та стягнення вартості компенсації витрат користування пунктами пропуску «Гідропарк» та «Труханів остів», як про це стверджує позивач, а лише передбачає встановлення дорожніх знаків, пунктів пропуску (шлагбауми) та пропонує встановити чергування працівників міліції, з метою забезпечення дотримання правил благоустрою міста Києва та об'єктів благоустрою зеленого господарства.

Таким чином, оскаржуване розпорядження Київської міської державної адміністрації № 681 від 08.05.2013 жодним чином не порушує права позивача та відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що з огляду на те, що позивач дізнався про оскаржуване розпорядження в червні 2015 року а звернувся в липні 2015 року, ним не було порушено строки звернення до суду з зазначеним позовом.

Також слід зазначити, що оскільки позивачем оскаржується лише розпорядження Київської міської державної адміністрації № 681 від 08.05.2013, то суд не має підстав давати оцінку діям КП «Київтранспарксервіс», яке не є стороною по справі, а також суб'єктом владних повноважень, та розглядати питання діяльності зазначеного комунального підприємства з приводу стягнення грошових коштів в розмірі 50 гривень, як обов'язкової та беззастережної умови проїзду (в'їзду) на територію парку культури та відпочинку «Гідропарк» (островів Венеціанського та Долобецького) і Труханового острова.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження. В порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтувались його вимоги, разом з цим відповідач надав докази правомірності та обґрунтованості своїх дій.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявниками в апеляційних скаргах були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 26 липня 2017 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Лічевецький І.О.

Сорочко Є.О.