Справа № 812/1299/16
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року справа №812/1299/16

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Слов'яносербської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року в справі № 812/1299/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новоайдарського відділення Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Слов'яносербської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 17.08.2015 № Ф-9,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив визнати протиправною та скасувати вимогу Новоайдарського відділення Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області № Ф-9 від 17.08.2015 про сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною та скасовано вимогу Старобільської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області від 17 серпня 2015 року № Ф-9 про сплату боргу (недоїмки) в частині зобовязання сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску за період з ІІ кварталу 2014 року по ІІ квартал 2015 року в сумі 6339,75 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Слов'яносербська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, не погодившись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не надання належної правової оцінки всім обставинам, які мають значення для вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_2 та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, тож на нього покладено обовязок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати вказаний внесок відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування». Станом на 31.07.2015 ФОП ОСОБА_2 мав борг зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 21331,18 грн, який на час звернення з апеляційною скаргою не сплачено, внаслідок чого станом на 19.01.2017 він збільшився до 27490,80 грн.

Тому Слов'яносербська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області наголошує на правомірності винесення вимоги № Ф-9 від 17.08.2015.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Від Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника.

Позивач до суду апеляційної інстанції не прибув. Поштове відправлення з повідомленням ОСОБА_2 про дату, час та місце судового розгляду було направлено на зазначену ним в позові адресу 07 липня 2017 року. Відповідно до онлайн-сервісу «Відстеження пересилання поштових відпралень» 13 липня 2017 року позивачу було повідомлено повторно про надходження на його адресу поштового відправлення, відомості щодо вручення цього відправлення відсутні. Інші засоби звязку окрім поштової адреси в матеріалах справи відсутні. Таким чином, судом апеляційної інстанції вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового розгляду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне задовольнити вимоги апеляційної скарги, а постанову суду скасувати з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі позивач, ФОП ОСОБА_2П.) перебуває на обліку Новоайдарського відділення Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області (далі відповідач, податковий орган), є платником єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Карткою особового рахунку платника ФОП ОСОБА_2 підтверджено наступне:

- за період з 01.01.2012 по 30.09.2013 у позивача утворилась заборгованість у сумі 11310,78 грн, що підтверджено даними картки особового рахунку платника фізичної особи-підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування, наданої управлінням Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області;

- 21.10.2013 позивачем нараховано до сплати суму єдиного внеску у розмірі 1194,03 грн за ІІІ квартал 2013 року, що підтверджено даними картки особового рахунку платника за 2013 рік;

- протягом 2014 року позивачем до сплати нараховано єдиний внесок у таких розмірах: 20.01.2014 1218,67 грн за ІV квартал 2013 року; 22.04.2014 1267,95 грн за І квартал 2014 року; 21.07.2014 1267,95 грн за ІІ квартал 2014 року; 20.10.2014 1267,95 грн за ІІІ квартал 2014 року;

- до 31 липня 2015 року позивачем до сплати нараховано єдиний внесок у таких розмірах: 20.01.2015 1267,95 грн за ІV квартал 2014 року; 20.04.2015 1267,95 грн за І квартал 2015 року; 20.07.2015 1267,95 грн за ІІ квартал 2015 року.

На підставі вказаних відомостей 17 серпня 2015 року податковим органом складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9, відповідно до якої станом на 31.07.2015 за позивачем обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску в розмірі 21331,18 грн.

У матеріалах наявне підтвердження подання позивачем 01.10.2015 скарги на вказану вимогу до Головного управління ДФС у Луганській області та 14.12.2015 до Державної фіскальної служби України. Проте безпосередньо текс цих скарг у матеріалах справи відсутній, так само як відповіді контролюючих органів.

Також у матеріалах справи наявна заява ФОП ОСОБА_2 від 06.06.2016 про звільнення від сплати єдиного внеску з 14.04.2014 до дати набрання чинності Указу Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Вважаючи, що вимогу № Ф-9 від 17.08.2015 прийнято податковим органом із порушенням норм чинного законодавства ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у свідоцтві про державну реєстрацію її як підприємця), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Статтею 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний: зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового звязку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до абзаців 1, 3, 4 частини 4 статті 25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 05.12.2013 № 765 затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів. За приписами п. 4 розділу ІІІ цього Порядку нарахування податків, зборів та сум єдиного внеску в інтегрованій картці платника здійснюються відповідно до звітності, що подається платником до територіального органу Міндоходів, а також митних та інших платежів - на підставі оформленої митної декларації.

Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, зборами, митними платежами та сум єдиного внеску, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування станом на 31.07.2015 ФОП ОСОБА_2 мав недоїмку в сумі 21331,18 грн, яка виникла на підставі зобовязань зі сплати єдиного внеску, самостійно нарахованих позивачем.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 455 затверджено Інструкцію «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Згідно з ч. 1 п. 6.3 цієї Інструкції органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки, у тому числі у випадку якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Частиною 4 п. 6.3 вказаної Інструкції передбачено, що вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на суму боргу, яка перевищує 10 гривень.

Таким чином, відповідач сформував спірну вимогу на виконання вказаних приписів Закону № 2464-VI та Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Позивачем не надані жодні належні докази щодо невідповідності суми недоїмки станом на 31.07.2015 недоїмці за спірної вимогою.

Таким чином, суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування є узгодженими, а висновок суду першої інстанції з посиланням на норму Закону № 2464-VI в частині звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску до закінчення проведення антитерористичної операції, у тому числі звільнення від сплати єдиного внеску є помилковим, виходячи з наступного.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (надалі Закон № 1669-VII), згідно зі ст. 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

На виконання Закону № 1669-VII були прийняті розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року від 02.12.2015 №1275-р, якими затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. У ці переліки включено, зокрема, м. Новоайдар Луганської області.

Частиною 4 статті 11 Закону № 1669-VII було внесено зміни до Закону № 2464-VI, а саме розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.»

Цей пункт у подальшому було перейменовано на 9-4.

У свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний:

1) своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

2) вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

3) допускати посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, а до проведення перевірки щодо достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, та для призначення пенсій - посадових осіб органів Пенсійного фонду за наявності направлення та/або наказу про перевірку та посвідчення осіб, надавати їм передбачені законодавством документи та пояснення з питань, що виникають у процесі перевірки;

4) подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю;

5) надавати безоплатно застрахованій особі та на вимогу членів сім'ї померлої застрахованої особи відомості про заробітну плату (дохід), суму сплаченого єдиного внеску та інші відомості про застраховану особу, що подаються до органу доходів і зборів;

6) пред'являти на вимогу застрахованої особи, на користь якої він сплачує єдиний внесок, повідомлення про взяття на облік як платника єдиного внеску та надавати інформацію про сплату єдиного внеску, в тому числі у письмовій формі;

7) перевіряти під час прийняття на роботу наявність у фізичної особи посвідчення застрахованої особи;

8) повідомляти у складі звітності про прийняття на роботу фізичної особи, відомості про яку відсутні в Державному реєстрі або яка не пред'явила на вимогу платника єдиного внеску посвідчення застрахованої особи, та подавати необхідні відомості і документи для взяття на облік зазначеної особи;

9) отримувати в територіальному органі Пенсійного фонду посвідчення застрахованої особи в порядку, встановленому Пенсійним фондом, та видавати їх застрахованим особам;

10) повідомляти у складі звітності про зміну відомостей, що вносяться до Державного реєстру, про застраховану особу, на користь якої він сплачує єдиний внесок, у десятиденний строк після надходження таких відомостей;

11) у випадках, передбачених цим Законом і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, стати на облік в органі доходів і зборів як платник єдиного внеску;

12) виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Аналіз наведених нормативно правових актів дозволяє дійти висновку, що платники єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, які здійснюють свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, не звільняються від обовязку сплачувати єдиний внесок. Попри невизначене формулювання п. 12 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, обовязок щодо сплати єдиного внеску передбачений ст. 9 цього Закону. Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, як то нарахування штрафу та пені, до ФОП ОСОБА_2 застосовано не було.

З приводу наявної у матеріалах справи заяви позивача про звільнення від сплати єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції колегія суддів зазначає, що таке звільнення нормами чинного законодавства не передбачено.

Окрім цього, відповідно до п. 101.4 ст. 101 Податкового кодексу України органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу.

Із наведених приписів вбачається, що у вказаних платників єдиного внеску недоїмка виникає у загальному порядку та в подальшому може бути списана як податковий борг у порядку, передбаченому Податковим кодексом України. Звільнення платників єдиного внеску від виконання обовязків, визначених частиною другою статті 6 Законом № 2464-VI не звільняє орган доходів і зборів від обов'язку надсилати платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Подальше виконання спірної вимоги не є предметом розгляду цієї справи, оскільки спірним є питання правомірності прийняття (формування) податкової вимоги відповідачем на підставі даних інтегрованої картки платника ФОП ОСОБА_2.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо помилкового посилання суду першої інстанції на п. 9-3 (9-4) розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р й від 02 грудня 2015 року № 1275-р як на підставу для скасування спірної вимоги в частині, оскільки, незалежно від розповсюдження на позивача положень зазначених нормативних актів, ці приписи не звільняють органи доходів і зборів від виконання обов'язку щодо формування вимог про сплату недоїмки на підставі наданої платниками звітності.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слов'яносербської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року в справі № 812/1299/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новоайдарського відділення Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Слов'яносербської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 17.08.2015 № Ф-9 задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року в справі № 812/1299/16 скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Новоайдарського відділення Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Старобільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, Слов'яносербської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 17.08.2015 № Ф-9 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Постанова прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_3

ОСОБА_4