Справа № 761/16462/17
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/454/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міського військового комісаріату, Міністерства Оборони України про визнання дії неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом Київського міського військового комісаріату (далі по тексту - відповідач 1), Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач 2), відповідно до якого просив визнати відмову відповідача 1 у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням інвалідності ІІ групи внаслідок отриманого порушення, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби позивачу неправомірною; зобов'язати відповідача 1 направити на розгляд до Міністерства оборони України заяву позивача та пакет документів щодо здійснення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в разі настанні ІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби позивачем; зобов'язати відповідача 2 здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в разі настання ІІ групи інвалідності, внаслідок виконання позивачем обов'язків військової служби у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 1984 по 1986 рік проходив строкову військову службу та приймав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, під проходження якої отримав поранення, внаслідок яких позивачу в подальшому, а саме в 1995 році було встановлено ІІІ група інвалідності, з 2002 року вказану група інвалідності була встановлена довічно, а 26.12.2016 позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності. В березні 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІ групи, яка настала внаслідок отриманого під час виконання обов'язків військової служби поранення. Проте відповідач 1 відмовив позивачу у виплаті вказаної грошової допомоги через відсутність правових підстав для здійснення такої виплати у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Позивач вважає такі дії відповідача 1 неправомірними. Зазначив, що рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги приймається Міністерством оборони України. В Міністерстві створена постійно діюча комісія з розгляду питань, пов'язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі інвалідності військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби. Всупереч положенням Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975, відповідач 1 відмовив позивачу у направленні його заяви та пакету документів до Міністерства оборони України для розгляду. Крім того, позивач вважає, що вказана грошова допомога має бути виплачена останньому відповідно до законодавства, яке було чинним на момент виникнення у позивача права на отримання пенсії у зв'язку з отриманням позивачем ІІ групи інвалідності. У зв'язку з вище викладеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. 27.03.2017 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою щодо виплати останньому одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідач 1 повідомив позивача про те, що останній не має права на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до Постанови КМУ № 975. Представник відповідача 1 вважає такі дії правомірними, оскільки ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в тій редакції, на підставі якої звертається позивач, набрала чинності 01.01.2007, а оскільки Закон зворотної дії в часі немає, то, відповідно, її положення не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли до цієї дати. Крім того, право на отримання одноразової грошової виплати виникло у позивача після встановлення йому інвалідності в 1995 році. З цієї дати, на думку відповідача 2 необхідно обраховувати строк звернення до суду, а відтак позивачем пропущено вказаний шестимісячний строк для звернення до суду.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що він не є належним відповідачем по справі. Представник відповідача 2 зазначив, що дійсно при Міністерстві діє комісія з розгляду питань, пов'язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум і саме рішення комісії у даному випадку і буде рішенням розпорядника бюджетних коштів. Однак, комісією не приймалось жодних рішень по відношенню до позивача, тому відповідач 2 своїми діями не порушував права позивача. Додатково зазначив, що днем встановлення інвалідності вважається дата проходження громадянином первинного огляду, а дата підвищення групи інвалідності. Відтак, у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги після первинного огляду та першої дати встановлення інвалідності, тобто в 1995 році, а не з дати підвищення групи інвалідності. Також представник відповідача 2 зазначив, що останній лише приймає рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги, в той час коли саме до обов'язку Комісаріату належить здійснити її виплату. З вказаних підстав просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебуває на обліку учасників бойових дій у Голосіївському районному в м. Києві військовому комісаріаті, з 21.04.1984 по 18.04.1986 проходив військову службу, виконуючи інтернаціональний обов'язок, приймав участь у бойових діях в Республіці Афганістан з 25.10.1984 по 18.04.1986, має статус «Інвалід війни» ст. 7 п. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується відповідною Довідкою, виданою Голосіївським районним у м. Києві військовим комісаріатом 17.03.2017 за № 49.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності, що підтверджується Довідкою МСЕК № 202042 від 20.01.1995, причина інвалідності - поранення під час виконання обов'язку воєнної служби. Відповідно до Довідки МСЕК за № 117918 від 26.11.2002, ІІІ група інвалідності встановлена позивачу безстроково, причина інвалідності - поранення при виконанні обов'язків воєнної служби.

При повторному огляді МСЕК позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 14.12.2016, при цьому, з Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 25.11.2016 № 4862, вбачається, що множинні вогнепальні дрібно осколкові поранення м'яких тканин обличчя, лівого плеча і стегна, які супроводжувалися ЗЧМТ і її наслідками - контузія головного мозку, є захворювання: гіпертонічна хвороба ІІ ст., кризовий перебіг, ІХС, стенокардія напруги, ФК ІІ-ІІІ, дифузний кардіосклероз, СН ІІ А ст. післятравматична та дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., прогресуючий кризовий перебіг, з виражений церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, вегето-судинною дисфункцією з частими судинними кризами, син копальними станами. Післятравматичний церебральний арахноїд з вираженим лікворо-гіпертензивним, вестибуло-атактичним, стійким цефалічним синдромами, емоційно-вольовою нестійкістю, поранення, ЗЧМТ - контузія головного мозку і захворювання - так, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

23.03.2017 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою, відповідно до якої просив розглянути питання виплати останньому одноразової матеріальної допомоги, як особі, яка отримала інвалідність внаслідок поранення при проходженні військової служби та у порядку, передбаченому Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2013 № 975.

В судовому засіданні встановлено і це не заперечується сторонами, що позивачу не призначалась та не виплачувалась на момент встановлення ІІ групи інвалідності одноразова грошова допомога у разі інвалідності внаслідок поранення при проходженні військової служби.

Разом з тим, відповідач 1 листом від 27.03.2017 за № ВСЗ/570 повідомив позивача про те, що до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було внесено зміни з 01.01.2017, відповідно до яких одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), заподіяного, зокрема, військовослужбовцю строкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби і враховуючи те, що позивач був звільнений з служби 18.04.1986, а ІІІ група інвалідності отримана через 9 років після звільнення, то для виплати вказаної допомоги позивачу відповідно до Постанови КМУ від 25.12.2003 № 975 підстави відсутні.

Тобто, відповідач 1 фактично відмовив позивачу у здійсненні одноразової грошової виплати.

Так, згідно положень ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (ч. 5 ст. 17 Конституції України).

Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності - 14.12.2016) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов'язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (ст. 1 вказаного Закону).

Дія Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяла на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності - 14.12.2016), зокрема, поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов'язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону).

Згідно положень ст. 1-2 Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону).

Згідно ч. 6 ст. 16-3 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Частинами 8 ст. 16-3 вказаного Закону передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Постановою КМУ від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який в свою чергу визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов'язаний та резервіст).

Відповідно до п. 3 Порядку визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно положень п. 12 Порядку, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов'язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов'язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 11 Порядку передбачено, зокрема, що особа, якій виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності подає відповідний пакет документів саме уповноваженому органу.

Відповідно до п. 13 Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

З метою виконання вказаного пункту Порядку при Міністерстві оборони України створено Комісію, основним завданням якої у відповідності до Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого Наказом Міноборони України від 26.10.2016 № 564, зокрема, є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В судовому засіданні встановлено, що уповноваженим органом в даному випадку є Київський міський військовий комісаріат.

Аналізуючи зміст зазначених норм та положень, можна дійти висновку, що на відповідача 1 - Київського міського військового комісаріату, у випадку вирішення вказаного питання покладено обов'язок подати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів (в даному випадку - відповідач 2) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Остаточне рішення щодо призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» приймається виключно Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум уповноважена приймати рішення.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України. (ст. 2 Закону Країни «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

В силу положень статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина 4 статті 71 КАС України).

Представник відповідача 1 в судовому засіданні не надав суду достатніх і беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України ««Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про зобов'язання відповідача 1 вчинити дії, а саме направити на розгляд до Міністерства оборони України заяву позивача та пакет документів щодо здійснення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в разі настання ІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов'язків військової служби позивачем, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимоги до Міністерства оборони України задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні не знайшли підтвердження наявними в матеріалах справи доказами обставини порушення діями відповідача 2 прав позивача щодо нарахування та здійснення виплати одноразової грошової допомоги, вказані вимоги є передчасними судовому засіданні встановлено, що до Міністерства оборони України не направлялась для прийняття відповідного рішення заява позивача та відповідний пакет документів.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 94 КАС України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.22, 46 Конституції України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»ст. 2, 8, 10, 11, 69-71, 86, 94, 161-163, 186, 254, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати Київський міський військовий комісаріат направити на розгляд Міністерства Оборони України подані ОСОБА_1 документи щодо здійснення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при настанні інвалідності 2 групи внаслідок виконання ним обов»язків військової служби.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її оголошення.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: