Справа № 161/2893/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/5569/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Бруновської Н.В., Затолочного В.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2017 року у справі № 161/2893/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дії протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просить визнати протиправними дії Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо призначення і виплати йому судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків від заробітної плати працюючого судді; зобов`язати Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати йому до стажу роботи, що дає право судді на відставку стаж роботи на посадах слідчого та помічника прокурора Турійського району Волинської області терміном 3 роки 6 місяців 21 день та календарний період 2 роки 11 місяців 18 днів проходження строкової військової служби, зобовязати Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці щомісячне грошове утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 15.09.2016 із суми 27115 (двадцять сім тисяч сто п`ятнадцять) грн., а з 01.12.2016 із суми 29290 (двадцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто) грн., без обмеження граничного розміру, із врахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги мотивує тим, що 20.09.2016 він звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а 17.11.2016 отримав відповідь, у якій зазначалось, що період роботи з 01.06.1989 по 21.12.1992 в органах прокуратури Волинської області та перебування на строковій службі з 04.05.1980 по 21.04.1983, що прирівнюється до стажу роботи на посаді судді, не зараховано і запропоновано надати підтверджуючі документи. 22.11.2016 ним подано необхідні документи для підтвердження цих фактів. 06.12.2016 він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у звязку із зміною мінімальної заробітної плати з 01.12.2016 та розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, однак, будь-якої відповіді не отримав.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано дії Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо призначення і виплату ОСОБА_1 , судді у відставці, щомісячного грошового утримання у розмірі 86 відсотків від заробітної плати працюючого судді протиправними.
Зобов`язано Луцьке обласне управління Пенсійного фонду України Волинської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право судді на відставку стаж роботи на посадах слідчого та помічника прокурора Турійського району Волинської області терміном 3 роки 6 місяців 21 день та календарний період 2 роки 11 місяців 18 днів проходження строкової військової служби.
Зобов`язати Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне грошове утримання в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 15.09.2016 із суми 27115 (двадцять сім тисяч сто п`ятнадцять) грн., а з 01.12.2016 із суми 29290 (двадцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто) грн., без обмеження граничного розміру, із врахуванням виплачених сум.
Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, щодо зарахування вказаних позивачем періодів до страхового стажу, на його адресу 17.11.2016 було направлено лист з роз`ясненням причин не зарахування при призначенні пенсії періоду роботи в органах прокуратури та періоду проходження строкової військової служби, а саме: період роботи з 01.06.1989 по 31.12.2992 в прокуратурі Волинської області у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці номеру наказу про звільнення ; періоду перебування в рядах збройних сил СРСР з 04.05.1980 по 21.04.1983 у зв`язку з невідповідністю прізвища вказаного у військовому квитку з його паспортними даними.
Особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про місце та час розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.
Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 06.10.1989, позивач з 08.05.1980 по 21.04.1983 проходив строкову військову службу.
Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , в період з 01.06.1989 року по 21.12.1992 року в органах прокуратури Волинської області.
В період з 21.12.1992 по 15.09.2016 працював на посадах судді Турійського районного суду та апеляційного суду Волинської області
08.09.2016 на підставі Постанови Верховної Ради України про звільнення суддів № 1515-VIII у зв`язку із поданням заяви про відставку його було звільнено з посади судді Апеляційного суду Волинської області. У відповідності до наказу голови апеляційного суду Волинської області від 15.09.2016 № 97/15 він звільнений з посади судді Апеляційного суду Волинської області.
20.09.2016 позивач звернувся до Луцького об`єднаного УПФУ у Волинській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а 17.11.2016 отримав відповідь, у якій зазначалось, що період роботи з 01.06.1989 по 21.12.1992 в органах прокуратури Волинської області та перебування на строковій службі з 04.05.1980 по 21.04.1983, що прирівнюється до стажу роботи на посаді судді, не зараховано і запропоновано надати підтверджуючі документи.
22.11.2016 ним подано необхідні документи для підтвердження цих фактів.
06.12.2016 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у звязку із зміною мінімальної заробітної плати з 01.12.2016 та розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, однак, будь-якої відповіді не отримав утримання призначаються відповідно до Законів України «Про судоустрій та статус суддів».
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що нормативно правовими актами, які визначали та визначають стаж роботи з часу призначення його на посаду судді та на час звільнення є Закони України № 2862-ХІІ від 15.12.1992 «Про статус суддів» (зі змінами та доповненнями) та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 (в редакціях від 07.10.2010, від 12.02.2015 та від 05.01.2011, Указ Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 № 58495), а також рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013, маючи стаж роботи на посаді судді 30 років 3 місяці 04 дні, які надають ОСОБА_1 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді.
Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм процессуального та матеріального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і Законами України.
Відповідно до Конституції України діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав суддів на виконання іншої оплачуваної роботи, крім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (ст.ст.126-128, 130).
Отже, Основний Закон України не допускає обмеження чи скасування встановлених конституційних гарантій діяльності суддів.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.
Тобто, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що також неодноразово було зазначено і Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях № 4-рп/2016 від 08.06.2016, № 3-рп/2013 від 03.06.2013, № 10-рп/2008 від 22.05.2008, № 8-рп/2005 від 11.10.2005.
Згідно ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України № 192-VIII від 12.02.2015 «Про забезпечення права на справедливий суд», відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016р.) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Аналогічні норми містить і Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р, який набрав чинності 30.09.2016. Так, відповідно до абз. 2 п. 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Окрім цього, щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.
Питання обрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, врегульовані в наступний спосіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на моменту виникнення спірних правовідносин) суддя, який має стаж роботи на досаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Разом з тим, згідно з п. 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.
Також Законом України № 1798-VIII від 21.12.2016 «Про Вищу раду правосуддя» внесені зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів», а саме пункт 34 доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».
Водночас ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України № 4015-ХІІ від 24.02.1994, було встановлено наступне: до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання помісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролеру за діяльністю суддів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Пунктом 3-1 постанови КМ України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Виходячи з наведених норм, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, з урахуванням вимог вказаного законодавства, зараховується календарний період проходження строкової військової служби - 02 роки 11 місяців 18 днів; стаж роботи на посадах слідчого та помічника прокурора Турійського району прокуратури Волинської області - 03 роки 06 місяців 21 день, становить 30 років 03 місяці 04 дні, що, в свою чергу, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди, оскільки за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, що відповідає положенням п. 25 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого у разі, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону і, що також передбачено ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016.
При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Поділ стажу та виокремлення з відповідного стажу роботи на посаді судді періоду проходження військової служби та служби в органах внутрішніх справ, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним та таким, що суперечить вказаному законодавству, яким передбачено визначення стажу роботи на посаді судді, у тому числі умови зарахування до вказаного стажу періоду проходження строкової військової служби та перебування на інших посадах, оскільки за умови наявності стажу роботи на посаді судді не менше 10 років до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується, зокрема, календарний період проходження строкової військової служби та служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого, і відповідний стаж є єдиним та визначається як стаж роботи на посаді судді.
Відповідачу були подані документи, подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, довідка про заробітну плату для обчислення щомісячного грошового утримання, відповідно до яких стаж роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання становить 30 років 03 місяці 04 дні.
Таким чином, за наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен становити 90 відсотків суддівської винагороди судді.
Щодо покликання апелянта, як мотивації щодо не зарахування при призначенні пенсії періоду роботи в органах прокуратури та періоду проходження строкової військової служби, а саме: період роботи з 01.06.1989 по 31.12.2992 в прокуратурі Волинської області у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці номеру наказу про звільнення ; періоду перебування в рядах збройних сил СРСР з 04.05.1980 по 21.04.1983 у зв`язку з невідповідністю прізвища вказаного у військовому квитку з його паспортними даними, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним, оскільки в суді першої інстанції було досліджено матеріали пенсійної справи згідно якої встановлено наявність довідки та наказ № 367 про його звільнення та уточнена довідка, видана військовим комісаріатом щодо періоду перебування в рядах збройних сил СРСР з 04.05.1980 року по 21.04.1983 року.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 березня 2017 року у справі № 161/2893/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний