Справа № П/811/876/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року Справа № П/811/876/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд,

у складі: головуючого - судді Хилько Л.І.,

за участі:

секретаря судового засідання - Подкопаєвої Д.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконним його звільнення, скасувати наказ № 205/к від 03.04.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ про звільнення з посади прийнятий протиправно. Так, позивач зазначив, що якісно та в повному обсязі виконував свої посадові обов'язки, за що і отримував премії, а тому підстав для його звільнення протягом випробувального терміну не було. Також, ОСОБА_1 зазначила, що відповідачем не надано доказів незадовільної її роботи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю з підстав, зазначених в позові.

Відповідач у наданих до суду письмових запереченнях просив в задоволенні адміністративного позову відмовити посилаючись на те, що ОСОБА_1 під час випробувального терміну неякісно виконувала свої посадові обов'язки, а тому 23.03.2017 від її безпосереднього керівника надійшла інформація, що ОСОБА_1 не опанувала обсяг завдань, який був їй доручений, проявила недостатній рівень теоретичних та практичних навиків, та не завжди відповідально підходила до доручених завдань, що й було підставою для її звільнення.

Також, відповідач додав, що премії виплачувались ОСОБА_1 не за її особистий вклад в роботу, а за результатами усього відділу, з метою доведення заробітної плати до мінімальної заробітної плати.

Свідок ОСОБА_3 начальник Світловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану пояснила, що спочатку позивачу було надано можливість вивчити нормативну базу, яка регулює діяльність позивача. При виконанні посадових обов'язків позивач зарекомендував себе негативно, оскільки неякісно, з багатьма помилками виконував відповіді на запити, а тому фактично велась подвійна робота, оскільки іншому працівникові доводилось перевіряти усі відповіді підготовлені ОСОБА_1 Тому свідок вважає, що позивач не справлялась із своїми посадовими обов'язками. Додавши, що в робочий час неодноразово позивач займався власними справами. Також, додала, що особисті якості позивача не відповідають статусу державного службовця, що також періодично спричиняло конфліктні ситуації між позивачем та працівниками.

Дослідивши наявні в справі документи, матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 2 статті 6 та частини 2 статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, встановлено, що наказом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №19/к від 11.01.2017 Про призначення ОСОБА_1М. позивача як переможця конкурсу призначено на посаду спеціаліста Світловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 11.01.2017, з посадовим окладом згідно штатного розпису, з встановленням випробувального терміну три місяці (а.с. 69).

Підставою для винесення наказу слугували - заява ОСОБА_1 від 10.01.2017 та протокол засідання конкурсної комісії №6 від 10.12.2016 (а.с. 68, 70-75).

Заява ОСОБА_1 від 10.01.2017, яка була написана власноруч, містила відомості щодо погодження позивача з встановленим випробувальним терміном на 3 місяці (а.с. 68).

Відповідачем ознайомлено позивача з його посадовою інструкцією (а.с. 44-47).

23.03.2017 на адресу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області надійшов лист начальника Світловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану щодо невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді. Згідно даної інформації ОСОБА_1 не опанувала обсяг завдань, який був їй доручений, проявила недостатній рівень теоретичних та практичних навиків, не завжди відповідально підходила до доручених завдань та не якісно виконувала їх, при підготовці відповідей постійно допускала граматичні помилки, відповіді готувала не за зразками, в роботі не самостійна, неналежно виконувала завдання та обов'язки передбачені посадовою інструкцією (а.с. 93-95).

31.03.2017 позивача під підпис було попереджено про звільнення 07.04.2017 у зв'язку із встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 87 ЗУ "Про державну службу" (а.с. 96).

Наказом Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області №205/к від 03.04.2017 Про звільнення ОСОБА_1М. позивача 07.04.2017 звільнено з посади спеціаліста Світловодського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, у зв'язку із встановленням невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування, відповідно до пункту 2 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" з припиненням державної служби (а.с. 97).

Відповідно до ст. 5 Закону України Про державну службу правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Згідно з ч.1 ст.21 Закону України Про державну службу вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу.

Статтею 31 Закону України "Про державну службу" визначено порядок призначення на посаду державної служби. Так, на посаду державної служби призначається переможець конкурсу. Рішення про призначення на посади державної служби категорій "Б" і "В" приймається керівником державної служби.

При цьому статтею 35 Закону України Про державну службу врегульовано питання випробування при вступі на державну службу.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 6 ст. 35 Закону України Про державну службу в акті про призначення на посаду суб'єкт призначення може встановити випробування з метою перевірки відповідності державного службовця займаній посаді із зазначенням його строку.

У разі незгоди особи з рішенням про встановлення випробування вона вважається такою, що відмовилася від зайняття посади державної служби. У такому разі застосовується відкладене право другого за результатами конкурсу кандидата на зайняття вакантної посади державної служби. Якщо конкурсною комісією такого кандидата не визначено, проводиться повторний конкурс.

Суб'єкт призначення має право звільнити державного службовця з посади до закінчення строку випробування у разі встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді на підставі пункту 2 частини першої статті 87 цього Закону. Суб'єкт призначення попереджає державного службовця про звільнення у письмовій формі не пізніш як за сім календарних днів із зазначенням підстав невідповідності займаній посаді.

Згідно з ст. 8 Закону України Про державну службу державний службовець зобов'язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов'язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов'язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки;

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції;

10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв'язку з виконанням посадових обов'язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

У разі виявлення державним службовцем під час його службової діяльності або поза її межами фактів порушення вимог цього Закону з боку державних органів, їх посадових осіб він зобов'язаний звернутися для забезпечення законності до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідачем, також, були надані докази неналежного виконання позивачем свої посадових обов'язків при опрацюванні службових документів (а.с. 190-200).

Згідно пояснень, особистого керівника позивача ОСОБА_3 при виконанні посадових обов'язків позивач зарекомендував себе негативно оскільки неякісно, з багатьма помилками виконував відповіді на запити, а тому фактично велась подвійна робота, оскільки іншому працівникові доводилось перевіряти усі відповіді позивача. Позивач не справлявся із своїми посадовими обов'язками. В робочий час неодноразово займався власними справами.

Також свідок, безпосередній керівник позивача додала, що особисті якості позивача не відповідають статусу державного службовця, що також періодично спричиняло конфліктні ситуації між позивачем та працівниками.

З огляду на викладене, відповідачем зазначена тривалість випробувального терміну у наказі при прийнятті на роботу, з яким ознайомлений позивач та погоджений у встановленому порядку. Безпосереднім керівником позивача під час випробувального терміну встановлено його невідповідність займаній посаді, про що повідомлено начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, який прийняв вмотивовані рішення про звільнення позивача із займаної посади, про що його було попереджено за 7-м днів до звільнення.

Таким чином, відповідач правомірно звільнив позивача із займаної посади до закінчення строку випробування у зв'язку з невідповідністю державного службовця займаній посаді, що також підтверджується матеріалами справи.

Також, суд не погоджується з доводами позивача, що його преміювання підтверджує якісне та в повному обсязі виконання свої посадові обов'язки, оскільки згідно поданого безпосереднім керівником позивача в подання стосовно преміювання протягом січня березня 2017 не рекомендувалась ОСОБА_1 до преміювання (а.с. 187-189).

Крім того, неналежне виконання позивачем своїх посадових обов'язків та невідповідність державного службовця займаній посаді вже встановлено судом раніше.

Також, згідно пояснень представника відповідача, оскільки оклад позивача становить 2000 грн. і для його доведення до рівня мінімальної заробітної плати встановлювалось преміювання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 150-156).

Проте суд вважає за доцільне зазначити наступне. Згідно абз. 3 ст.3-1 Закону України "Про оплату праці" якщо нарахована заробітна плата працівника, який виконав місячну норму праці, є нижчою за законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати, роботодавець проводить доплату до рівня мінімальної заробітної плати, яка виплачується щомісячно одночасно з виплатою заробітної плати.

Тому, доцільним доводити заробітну плату до мінімальної шляхом проведення доплати до рівня мінімальної заробітної плати, а не преміюванням.

Оцінюючи спірне рішення відповідача, суд виходить з критеріїв оцінки рішення суб'єкта владних повноважень, встановлених частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до яких, зокрема, відносяться прийняття рішень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи встановлене судом вище, вбачається висновок, що спірний наказ № 205/к від 03.04.2017 року прийнятий відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом і Конституцією України, отже є правомірним і скасуванню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України та застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд зазначає, що суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження.

На підставі викладено, суд приходить висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів, які підтверджують невідповідність позивача займаній посаді, а тому Наказ №205/к від 03.04.2017 Про звільнення ОСОБА_1М. винесений правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її оголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 25.07.2017 року

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_4