Справа № 214/2517/17
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/2517/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 липня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Зваді Л.В., Горбуновій Л.С., Євтушенко В.С.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Грамотенка Олександра Миколайовича про визнання недійсною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Грамотенка О.М. (далі за текстом «інспектор»), в якому просить: постанову від 27 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення визнати недійсною та скасувати, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити, за відсутністю у діях складу такого правопорушення.

В обґрунтування позову наводить наступне. 27 вересня 2016 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою на нього, позивача, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за порушення п 9.2.б ПДР, а саме за те, що, керуючи автомобілем «ЗАЗ» номерний знак НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «ЗАЗ»), 27 вересня 2016 року о 18 год. 25 хв. по вул. Кремлівська в м. Кривий Ріг, водій ОСОБА_1 не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч. 2 КУпАП України. З постановою не згоден, винним себе не визнає, вважає, що його вина не доказана. Вважає, що дана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії рядового поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили йог, позивача, права. 27 вересня 2016 року він, позивач, дійсно рухався у своєму автомобілі по вул. Кримлівська у м. Кривий Ріг, проїжджаючи повз зупинки громадського транспорту «КРЄС» у середньому ряду вимушений був терміново звернути в лівий ряд, так як с зупинки раптово почала вирулювати в середній ряд маршрутне такси створюючи аварійну ситуацію (ч.4 ст.122). Тобто не робив маневру перестроювання, а об'їжджав раптову перешкоду. Зазначає, що керувався ПДР України, а саме пунктами: 2.3., згідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; пунктом 10.1., згідно до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Поліцейський замість того щоб зупинити водія маршрутного таксі, зупинив його, позивача. Вважає, що співробітник поліції неправильно оцінив реальну дорожню обстановку і розібрав ситуацію. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Крім того, відповідно до ч.2ст. 71 КАС України , він повинен надати докази моєї провини. Натомість йому, позивачу не було представлено ні яких доказів і повідомлено що докази зафіксовано нагрудною камерою, і для перегляду йому, позивачу, потрібно звертатися в управління поліції м. Кривого Рогу, чим порушив його, позивача, конституційні права. Як вбачається із ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду , ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказує, що при складанні постанови, інспектор не ознайомив його, позивач, з правами згідно статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Це також повинно бути зафіксовано на його нагрудної камері, про що я зробив запис з зворотного боку оригіналу постанови. Також, виходячи зі змісту статті, по якій його було притягнуто до відповідальності, нічого не сказано за перестроювання, тобто постанова АР №067764 є незаконною. Відповідно до ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного про'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірідвадцятип'ятинеоподатковуванихмінімумівдоходівгромадянабо 50 штрафних балів. З огляду на викладене вважає, що дії працівника поліції були незаконними з порушеннями ст.ст.2, 3, 7, 18 ч. 1 Закону України «Про національну поліцію», ст.ст.62, 63 Конституції України. Також вказує, що відповідно до ст.71 ч.2 КАС України, обов'язок доказування правомірності своїх дій в даному випадку покладено на відповідача. Вважає, що в його діях немає складу правопорушення, у якому його визнано винним зазначеною постановою. Ст. 288 КУпАП України передбачає, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи)про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний,районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку,визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. 28 вересня 2016 року, він, позивач, звернувся до начальника управління патрульної поліції лейтенанта Ткаченко В.Ю. з заявою про скасування постанови та закриття справи по адміністративному правопорушення. 6 жовтня 2016 року отримав рішення № М-622з, в якому йому відмовили. За таких умов вважає, що справа підлягає розгляду судом.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та в своїх поясненнях підтвердив зміст позову. Крім того, пояснив, що 27 вересня 2016 року рухався, керуючи автомобілем «ЗАЗ» по вул. Кремлівській у м. Кривому Розі, зупинився перед перехрестям, а далі проїхав перехрестя коли загорівся зелений сигнал світлофору. При цьому рухався в середній смузі. Коли наближався до зупинки громадського транспорту, з першої правої смуги від'їхав мікроавтобус «Спринтер», який відразу став виїжджати на середню смугу руху. Коли мікроавтобус виїхав на середню смугу, то відстань між автомобілем «ЗАЗ» та мікроавтобусом була приблизно 5-10 метрів. Тому, для запобігання ДТП об'їхав мікроавтобус справа, а потім знов повернувся на свою смугу. Включити покажчики повороту не встиг. Про такі обставини повідомляв інспектора, який складав протокол.

Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце був повідомлений належним чином та подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Також відповідач подав письмові заперечення, згідно до яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Також вказав, що з вимогами адміністративного позову не погоджується, вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів н;І вулично-дорожній мережі. Ним, відповідачем, під час патрулювання 27 вересня 2016 року о 18 год. 25 хв. у м. Кривому Розі по вул. Кремлівська був помічений транспортний засіб «ЗАЗ», який не подав сигнал світловим покажчикам повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, чим порушив п.9.2.б Правил дорожнього руху. Після чого зупинив вищезазначений транспортний засіб. Відповідно до п.9.2 б Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року (далі «Правила») водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху та зупинкою, перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Сигнали покажчиками повороту обов'язково мають подаватись завчасно і незалежно від місця виконання маневру (дорога, дворові території тощо), наявності інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху. Згідно зі ст. 251 КУпАП, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Після того, як були помічені ознаки того, що порушив ПДР та був мною зупинений, він, відповідач, підійшов до автомобіля, представився згідно з п.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 цього закону повідомив про причину зупинки. Після того попросив пред'явити посвідчення подія, реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Доказом скоєння правопорушення був відеозапис з бодікамери, усне пояснення позивача та відеозапис з бодікамери де зафіксовано факт того що ОСОБА_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед перестроюванням. Відеодоказ надати неможливо, через сплив строків, передбачених Наказом МВС України №1395, відповідно до якого, матеріали про порушення правил дорожнього руху, зафіксовані за допомогою фото-, відеозапису чи кінозйомки, зберігаються в підрозділі в електронному вигляді протягом трьох місяців з дати фіксації порушення. Після з'ясування усіх фактичних даних ним, відповідачем, було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої, Наказом МВС України від 07.11. 2015 № 1395 та КУпАП. Вказує, що позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП., вимоги закону, як суб'єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Не погоджується з доводами позивача, щодо незаконного розгляду справи на місці та неподання можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсячі. Вказує, що інспектор патрульної поліції має право розглядати справу про адміністративне правопорушення "на місці скоєння правопорушення" згідно з ч.6 ст.276 КУпАП. Виходячи з того, що у ст.268 КУпАП зазначені права, а не обов'язки, то позивач міг скористуватися ними у повному обсязі так і не скористуватися зовсім. Наполягає, що виконання усіх вимог ст. 26К КУпАП не обов'язкові, якщо позивач не бажає ними скористатися. Щодо не виконання вимог ст.278 КУпАП та ст.279 КУпАП а саме не проведення підготовки до розгляду справи, не були досліджені докази, не були вирішені клопотання не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Також вказав, що здійснив підготовку до розгляду справи, перевіривши документи встановив, що позивач є повнолітньою особою та те що розгляд даної справи віднесено до компетенції Національної поліції. Також сповістив позивача, що відносно нього відкрита адміністративна справа та зараз буде проходити розгляд справи, піл час сповіщення, звертався до позивача по ПІП, тобто особу що до якого відкрито справу було оголошено. Стосовно дослідження доказів вказав, що окрім усного пояснення позивача був відеозапис з бодікамери де зафіксовано, що гр. ОСОБА_1 рухаючись автомобілем ЗАЗ по вул. Кремлівська не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням. Стосовно заслуховування осіб, які беруть участь у справі вказав, що єдиним учасником у справі був позивач та його було заслухано що підтверджується позивною заявою. Ніяких клопотань про залучення свідка від позивача не надходило. Позивачу були роз'ясненні його права передбачені ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду від 23.12.2005 р. № "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспортує також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. V ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення Інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Вказує, що при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.5), заява (а.с.6-7), рішення по скарзі (а.с.9).

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає допустимими доказами постанову (а.с.5), заяву (а.с.6-7), рішення по скарзі (а.с.9), які добуті з дотриманням вимог КАС України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належним доказом постанову (а.с.5), так як вона стосується факту та підстав накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належними доказами заяву (а.с.6-7), рішення по скарзі (а.с.9), так як вони стосуються оскарження позивачем постанови.

На підставі ст. 86 КАС України, оцінивши з точки зору достатності та взаємозв'язку безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені докази, суд вважає встановленими наступні обставини. При цьому суд керується вимогами ст.71 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

27 вересня 2016 року о 18 год. 25 хв. у м. Кривому Розі по вул. Кремлівська позивач керував автомобілем ЗАЗ. Коли позивач проїжджав повз зупинки громадського транспорту «КРЕС», знаходячись у середній смузі, в цей час з крайньої правої смуги на смугу, по якій рухався позивач, на відстані 5-10 метрів попереду автомобіля ЗАЗ, виїхав, створюючи аварійну ситуацію, мікроавтобус «Спринтер», у зв'язку з чим позивач терміново звернув в ліву крайню смугу, а потім знов повернувся в середню смугу. При цьому покажчики поворотів позивач не вмикав.

27 вересня 2016 року інспектором була винесена постанова про виділення з кримінального провадження матеріалів для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 При цьому в постанові інспектор зазначив, що позивач, керуючи автомобілем «ЗАЗ», 27 вересня 2016 року о 18 год. 25 хв. по вул. Кремлівська в м. Кривий Ріг, не подав сигнал світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням.

При складанні постанови позивач повідомляв, що маневр виконував вимушено.

28 вересня 2017 року позивач подав заяву до начальника управління патрульної поліції у м. Кривому Розі, в якій зазначив, що не згоден з постановою та вказав, що маневр вчиняв у зв'язку з тим, що йому була створена перешкода іншим транспортним засобом.

У задоволенні скарги позивачу 6 жовтня 2016 року було відмовлено.

При вирішенні справи, суд керується вимогами КУпАП.

Як передбачено ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в в'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом,

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є

будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні; ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, іншими документами; обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п.9.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі за текстом «Правила») водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням.

Згідно п. 12.3 Правил, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Як передбачено ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У судовому засіданні встановлено, що позивач, керуючи автомобілем, допустив перестроювання з середньої смуги руху на крайню ліву, а потім знов з крайньої лівої на середню, не включивши при цьому попереджувальні сигнали, чим порушив вказаний пункт 9.2 Правил, тобто вчинив дії, передбачені ст. 122 ч. 2 КУпАП. Але ці дії він вчинив в стані крайньої необхідності, для запобігання ДТП, тобто усунення небезпеки транспортним засобам. При цьому, суд враховує, що при цьому позивач внаслідок швидкого виникнення небезпеки, був позбавлений можливості виконати вимоги вказаного пункту Правил. Тому вчиненні позивачем дії не є адміністративним правопорушенням, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності не існувало.

Тому суд приходить до переконання, що відповідач при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, діяв всупереч вказаним вимогам КУпАП, тому винесена ним постанова є недійсною та підлягає скасуванню.

При цьому суд також враховує, що відповідач не довів правомірність прийняття ним оскаржуваної постанови.

Згідно до ст. 293 КУпАП, орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову і закрити справу.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, розпочате провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, у відповідача були підстави для встановлення тієї обставини, що позивач діяв в стані крайньої необхідності,а тому були наявні підстави для закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Тому суд приходить до переконання, що справа підлягає закриттю.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст.7, 18, 122, 245, 251, 247, 293 КУпАП, ст. ст. 6, 10, 86, 94, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №1 батальйону №1 управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Грамотенка Олександра Миколайовича - задовольнити повністю.

Постанову від 27 вересня 2016 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2 КУпАП визнати недійсною та скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП - закрити на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов