Справа № 802/1035/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 липня 2017 р. Справа № 802/1035/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: Непийводи І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області

про: визнаня дій протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області, у якому просить:

- визнати протиправними дії Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області по проведенню перевірки достовірності відомостей, зазначених ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік;

- визнати протиправним та скасувати висновок Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру №52442/10/02- 03-13 від 28.12.2016;

- визнати протиправними дії Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області по складанню та направленню повідомлення №52437/10/02-03-13 від 28.12.2016 про встановлення недостовірностей за результатом здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру Вінницькому міському суду Вінницької області, Національному антикорупційному бюро України, Вінницькій місцевій прокуратурі, Управлінню захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України;

- скасувати повідомлення №52437/10/02-03-13 від 28.12.2016.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що за наслідком проведеної податковим органом перевірки декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік (далі - декларація за 2015 рік) сформовано повідомлення від 28.12.2016 за №52437/10/02-03-13, в якому зазначено, що відомості вказані у декларації є недостовірними. Зокрема, податковим органом встановлено, що у рядку 25 розділу ІІІ декларації позивачем не відображено відомості про квартиру, як місце його фактичного проживання, зазначені в рядку 2 розділу 1 декларації.

Також складено висновок, у якому вказано, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що відомості у декларації за 2015 рік є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації.

Позивач вважає, що повідомлення та висновок були складені безпідставно, з порушенням порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації, відтак підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, надавши суду письмові заперечення від 19.07.2017 за вх. №15635 з яких слідує, що, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на час подання позивачем декларації за 2015 рік, діяли положення Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" в частині здійснення фінансового контролю центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику у порядку визначеному цим органом, відповідачем у межах наданих повноважень, здійснено перевірку достовірності відомостей вказаних ОСОБА_3 у декларації за 2015 рік. За результатом проведення перевірки встановлено, що вказані у декларації відомості є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації, а саме у рядку 25 розділу ІІІ декларації Позивачем не відображено відомості про квартиру, зазначену в рядку 2 розділу 1 декларації як місце його фактичного проживання. Стосовно проведення самої перевірки, то вказала на обов'язок податкового органу на її проведення після отримання відповідних декларацій, що на думку представника є підставою для відмови у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

25 березня 2016 року ОСОБА_3, який займає посаду судді Вінницького міського суду, подав декларацію за 2015 рік У розділі І «Загальні відомості» Декларації позивач вказав адресу місця проживання: АДРЕСА_1, та адресу місця реєстрації: АДРЕСА_2. У розділі III «Відомості про нерухоме майно» декларації за 2015 рік позивачем зазначена земельна ділянка, що розташована за адресою: с. Мізяківські Хутори, Вінницького району, Вінницької області. Інша інформація про нерухоме майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта у цьому розділі відсутня ( а.с. 18 ).

За наслідком проведеної перевірки відомостей, що містяться у декларації, податковим органом складено Висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 28.12.2016 за №52442/10/02-03-13. У Висновку зазначено, що відомості вказані у декларації є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації. Так, у рядку 25 розділу ІІІ декларації ОСОБА_3 не відображено відомості про квартиру, як місце фактичного проживання, зазначену у рядку 2 розділу І декларації, адреса місцезнаходження якої є АДРЕСА_1 ( а.с. 26-27 ).

Також зі змісту складеного висновку вбачається, що запити про надання відомостей про позивача надсилалися Вінницькою ОДПІ до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, а також при наданні оцінки достовірності відомостей зазначених позивачем у Декларації за 2015 рік податковим органом використовувалась інформація з сайту Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту Державної автомобільної інспекції МВС України, інформація з сайту Державної авіаційної служби України, відомості зазначені в довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та інше.

В подальшому, відповідачем сформовано Повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірностей відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - Повідомлення) від 28.12.2016 за №52437/10/02-03-13 з тексту якого вбачається, що відповідач повідомляє Вінницький міський суд Вінницької області, Національне антикорупційне бюро України, Вінницьку місцеву прокуратуру, Управління захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України про встановлення, на підставі статті 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірностей відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, ОСОБА_3, який перебуває суддею.

Вказаним повідомленням також доведено до відома вищезазначених державних установ, що за результатами перевірки встановлено, що у позиції 25 розділу III декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_3 не відображено відомості про квартиру, як місце його фактичного проживання, зазначене у позиції 2 розділу І декларації, адреса місцезнаходження якого є АДРЕСА_1.

Позивач вважає викладені у висновку та повідомленні від 28.12.2016 за №52437/10/02-03-13 судження відповідача щодо недостовірності вказаних в декларації за 2015 року відомостей є помилковими та такими, що не відповідають дійсності, а дії податкового органу по складанню та направленню оскаржуваного повідомлення Вінницькому міському суду Вінницької області, Національному антикорупційному бюро України, Вінницькій місцевій прокуратурі, Управлінню захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України протиправними, в зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Мотивуючи адміністративний позов позивач посилається зокрема, на те, що відповідачем порушено порядок проведення перевірки, оскільки з 01.09.2016 орган виконавчої влади, що реалізував державну податкову політику в частині здійснення перевірок відомостей, зазначених в деклараціях, втратив право на проведення перевірок через втрату чинності Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - Закон № 3206-VI) (чинний на момент подачі декларації), суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Перевірка достовірності зазначених у декларації відомостей здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, визначеному цим органом (ч. 9 ст.12 Закон № 3206-VI).

Так, відповідно до частини дев'ятої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» Міністерством фінансів України видано наказ № 333 від 13.03.15 р., яким затверджено Порядок здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру (далі - Порядок №333, що визначає механізм проведення органами Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) перевірки достовірності відомостей про доходи, нерухоме майно, транспортні засоби, кошти на рахунках у банках та інших фінансових установах, цінні папери, внески до статутного (складеного) капіталу товариства, підприємства, організації, фінансові зобов'язання (далі - відомості), зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, встановленою Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно пункту 5 Порядку №333, перевірка здійснюється апаратом Державної фіскальної служби України, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання (податковою адресою) суб'єкта декларування.

Керуючись положеннями ч. 9 ст. 12 наведеного вище Закону та положеннями Порядку №333, податковий орган провів перевірку відомостей зазначених у поданій позивачем декларації.

При вирішені спору в частині протиправності дій по проведенню перевірки суд акцентує увагу на наступному.

26.10.2014 набрав чинності Закон України «Про запобігання корупції» (далі - Закон №1700-VII) та введений в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

Пунктом 4 Перехідних положень Закону №1700-VII, визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про засади запобігання і протидії корупції". При цьому, у пункті 2 Перехідних положень Закону №1700-VII встановлено, що до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб'єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.

Так, 22.07.2016 набрало чинності Рішення Національного агентства з питань запобігання корупції «Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» №2 від 10.06.2016 р., підпунктом 1 пункту 1 якого визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу 01 вересня 2016 року.

Отже з аналізу наведених норм видно, що з 01.09.2016 орган виконавчої влади, що реалізував державну податкову політику в частині здійснення перевірок відомостей зазначених у деклараціях (ДФС та її територіальні органи) втратив право на проведення перевірок декларацій, в зв'язку із втратою чинності закону, що наділяв такими повноваженнями.

При цьому, судом не беруться до уваги доводи представника відповідача про наявність підстав проведення перевірки, у зв'язку із чинністю Порядку №333, виходячи з наступних мотивів.

Як зазначалось вище, вказаний Порядок розроблено та затверджено на виконання частини дев'ятої статті 12 Закону №3206-VI, який втратив чинність на момент проведення перевірки та формування оскаржуваного повідомлення.

Під втратою сили юридичного акта розуміється процес позбавлення здатності породжувати юридичні наслідки шляхом його усунення із системи правових регуляторів, що проявляється у прийнятті уповноваженим суб'єктом рішення у передбаченій законом формі про визнання цього акта таким, що втратив чинність у зв'язку із недоцільністю збереження його положень.

Наслідком цього, на думку суду, є безпідставність застосування податковим органом підзаконного нормативно-правового акта, який прийнято на виконання відповідної норми закону, що втратив чинність та для реалізації якої й прийнято Порядок.

Окремо слід зазначити, що Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Європейська Комісія за демократію через право (Венеціанська Комісія) у Доповіді щодо верховенства права зазначила, що однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними.

За сукупністю наведеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у податкового органу проводити оскаржувану перевірку за відсутності на це повноважень, встановлених законом.

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановлює, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

«На підставі» означає, що суб'єкт владних повноважень має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України, зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб'єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон - так звані "прямі повноваження", так і повноваження, які прямо законом не передбачені, але безпосередньо випливають із положень закону і є необхідними для реалізації суб'єктом владних повноважень своїх функцій (завдань) - так звані "похідні повноваження".

Враховуючи наведене, на думку суду, перелічені вище критерії щодо вчинення дій на підставі та у межах повноважень суб'єктом владних повноважень порушені, а відтак, дії по проведенню перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації є протиправними.

Наслідком безпідставно та протиправно проведеної перевірки є й протиправність складених за її результатом висновку та направлення повідомлення.

Водночас, враховуючи мотивацію наданих представником відповідача заперечень, суд зважає на наступне.

Як повідомив в судовому засіданні представник позивача, Вінницькою ОДПІ всупереч вимогам пункту 16 Порядку №333, на який в своїх запереченнях покликається відповідач, не відібрано у декларанта письмових чи усних пояснень, як і підтвердних документів на спростування виявлених в ході перевірки розбіжностей. Більше того, як зазначив представник позивача, його довірителю взагалі не надходили повідомлення про виявлення контролюючим органом в ході перевірки будь-яких недостовірностей або невідповідностей та про необхідність надання пояснень щодо них. Про висновок та повідомлення позивачу стало відомо 10.01.2017 із направленого листа-повідомлення, що надійшов на адресу Вінницького міського суду.

Представник відповідача у судовому засіданні, спростовуючи вказані твердження щодо неповідомлення позивача про виявлені в ході перевірки недостовірності та/або невідповідності та ненадання ним письмових пояснень з цього приводу, зазначила, що з метою отримання відповідних пояснень ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1, було надіслано повідомлення про запрошення до Вінницької ОДПІ з питання встановлення під час перевірки розбіжностей між відомостями, зазначеними у декларації, та наявною податковою інформацією. Проте конверт повернувся з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Однак, враховуючи надані представником відповідача пояснення суд зауважує, що в даному випадку податковим органом не було вжито всіх заходів задля належного повідомлення позивача, зокрема, володіючи інформацією про місце роботи декларанта, не вжито додаткових заходів для повідомлення останнього.

Повідомлення особи, стосовно якої проводиться перевірка, про всі виявлені в ході перевірки невідповідності та/або недостовірності є обов'язком контролюючого органу, виконання якого не залежить від обсягів наявної у такого органу інформації та її достатності для складання висновку за результатами перевірки.

Згідно з вимогами пункту 16 Порядку №333, яким при перевірці керувався відповідач, пояснення особи, стосовно якої проводиться перевірка, з приводу виявлених недостовірностей та/або невідповідностей та подані нею підтвердних документів є обов'язковими для розгляду та врахування органом ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

На переконання суду, позбавлення позивача можливості надати своє власне спростування виявленим фактам, призвело до порушення права останнього здійснити належний захист власних прав та інтересів та його фактичне усунення від передбаченої можливості прийняття безпосередньої участі у проведеній перевірці. Забезпечення можливості надання ОСОБА_3 відповідних пояснень та підтвердних документів, мало би суттєвий вплив на остаточні висновки та дії податкового органу.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування повідомлення № 52437/10/02-03-13 від 28.12.2016, суд зазначає про наступне.

Так, податковим органом проведено оскаржувану перевірку, за результатом якої сформовано висновок та, в подальшому - повідомлення, яке направлено відповідним органам.

В контексті пункту 19 Порядку №333 оскарженню в судовому порядку підлягають саме рішення, дії чи бездіяльність контролюючих органів щодо проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Зазначена норма кореспондується з частиною першою статтею 6 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

При цьому пунктом 1 частиною другою статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Тобто рішеннями суб'єкта владних повноважень є нормативно-правові акти чи правові акти індивідуальної дії.

Абзацом 2 частини 10 статті 12 Закону №3206 визначено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, письмово повідомляє про це спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 333 повідомлення не пізніше ніж на третій день з дня реєстрації висновку надсилається спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування.

Територіальними органами Державної фіскальної служби України повідомлення надсилаються до відповідних регіональних (територіальних) органів прокуратури, спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, органів Національного антикорупційного бюро України, якщо інше не передбачено законом.

Отже, за своєю правовою природою повідомлення не є рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки складається на підставі висновку про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, а носить інформативний характер з метою повідомлення стосовно висновку про результати здійснення перевірки.

За таких умов позовна вимога про визнання протиправним та скасування повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік №52437/10/02-03-13 задоволенню не підлягає.

В свою чергу, частина десята статті 12 Закону № 3206-VI передбачала, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, письмово повідомляє про це спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб'єкт декларування.

Подання завідомо недостовірних відомостей в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру є підставою для притягнення суб'єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної відповідальності відповідно до закону.

Разом з тим, як видно з процитованих вище норм, наслідком складання висновку про результати здійснення перевірки та зазначення у ньому про встановлення недостовірних відомостей у декларації - є формування та направлення не пізніше ніж на третій день (п. 18 Порядку №333) повідомлення спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції. Відтак, останнє носить інформативний характер про встановлені порушення, за наслідком яких вирішується питання про притягнення особи до відповідальності.

Таким чином, скасування оскаржуваного висновку не може в повній мірі захистити від негативних наслідків, вчинених в результаті допущених відповідачем протиправних дій.

Керуючись статтею 11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, оскільки це є необхідним для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких він просить та зазначає про наступне.

Так, згідно частини другої статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб'єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов'язаний із захистом саме тих прав щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз'ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 "Про судове рішення".

Так, відповідно до пункту 3 цієї, Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Як вже встановлено судом, висновок та повідомлення податкового органу сформовані за наслідком протиправно проведеної перевірки та відсутності на те визначених законом повноважень. Відтак, за сукупністю наведених обставин, з урахуванням положень статті 11 КАС України, суд вважає, що надсилання спеціально уповноваженим суб'єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює позивач, прийнятих за її наслідком висновку та повідомлення може спричинити негативні наслідки для позивача, в зв'язку з чим вважає за необхідне зобов'язати Вінницьку ОДПІ направити відомості про скасування висновку від 28.12.2016 №52442/10/02-03-13 до тих органів, на які направлено повідомлення - Вінницькому міському суду Вінницької області, Національному антикорупційному бюро України, Вінницькій місцевій прокуратурі, Управлінню захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України.

За наведених обставин, перевіривши доводи сторін щодо позовних вимог та заперечень, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволенню частково.

В силу ч. 1 ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Крім того, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 163 КАС України постанова суду складається із резолютивної частини із зазначенням, зокрема, встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень-відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

З огляду на викладене і беручи до уваги те, що рішення суду вимагає від Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області, який є суб'єктом владних повноважень, вчинення певних дій, суд дійшов висновку про необхідність покладення на Вінницьку об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Вінницькій області обов'язку у місячний строк з дня набрання постановою законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення в частині зобов'язального характеру.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області по проведенню перевірки достовірності відомостей, зазначених ОСОБА_3 у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік.

Визнати протиправним та скасувати висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 28.12.2016 №52442/10/02-03-13.

Визнати протиправними дії Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області по складанню та направленню повідомлення №52437/10/02-03-13 від 28.12.2016 про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру Вінницькому міському суду Вінницької області, Національному антикорупційному бюро України, Вінницькій місцевій прокуратурі, Управлінню захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України.

В решті позовних вимог відмовити.

Вийти за межі позовних вимог.

Зобов'язати Вінницьку об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Вінницькій області направити відомості про скасування висновку від 28.12.2016 №52442/10/02-03-13 на адресу Вінницького міського суду Вінницької області, Національного антикорупційного бюро України, Вінницької місцевої прокуратури, Управління захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України.

Зобов'язати Вінницьку об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Вінницькій області після набрання даної постанови законної сили у місячний строк подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення у справі №802/1035/17-а в частині зобов"язального характеру.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом.

Суддя:

Секретар: