Справа № 226/4/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Редько Ж.Є.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року справа №226/4/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Димитровського міського суду Донецької області від 12 квітня 2017 року у справі № 226/4/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Димитровського міського суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області про (з урахуванням уточнень) зобовязання відповідача розглянути заяву позивача від 22 листопада 2016 року про перерахунок пенсії та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, а саме:

- з урахуванням зарахування по пільгового стажу роботи часу проходження час проходження строкової військової служби у період з 24 листопада 1985 року по16 листопада 1987 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, яасу проходження строкової військової служби»;

- з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та з урахуванням індексації за період з 01 травня 2012 року до 01 грудня 2016 року, відповідно до ч.3 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»;

- відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплатити нараховані суми пенсії за минулий час, тобто з 23 лютого 2009 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та в строк, встановлений судом, надати до суду звіт про виконання постанови (а.с. 3-7, 70-73, 113-116 т. 1).

Ухвалою суду першої інстанції від 08 лютого 2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області (а.с. 51-52 т. 1).

Димитровського міського суду Донецької області від 12 квітня 2017 року у справі № 226/4/17 у задоволені позовних вимог відмовлено (а.с. 159-168 т. 1).

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що пенсійним органом порушено норми діючого законодавства щодо підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Апелянт наголошує, що для підвищення розміру пенсії з підстав неправильного розрахунку стажу при призначенні пенсії ,не потрібно звертатись до пенсійного органу із заявою встановленої форми, передбаченої Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії № 22-1, оскільки зазначеним Порядком не передбачено подання відповідної форми заяви, а саме підвищення розміру пенсії відповідно до норм ч.3 ст.42 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», має проводитися автоматично (а.с. 172-174 т. 1).

Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково , з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, перебуває на обліку у відповідача з 13 лютого 2009 року, отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.11, 22).

З трудової книжки позивача вбачається, що він працював по 28 жовтня 2009 року, був звільнений з вугільного підприємства, де працював гірничим робочим очисного вибою п'ятого розряду підземним з повним робочим днем під землею, за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію. Після цього звільнення відомості про трудову діяльність у трудовій книжці позивача відсутні (а.с.12-17).

Позивач не погоджується із розрахунком коефіцієнту страхового стажу при призначенні пенсії, який обчислений із 25 років 10 місяців 9 днів загального стажу і 20 років 6 місяців 22 днів пільгового стажу, без зарахування до пільгового стажу часу проходження позивачем строкової військової служби у період з 24 листопада 1985 року по 16 листопада 1987 року, що складає 1 рік 11 місяць 23 дні.

22 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про надання йому первинної копії розпорядження про призначення пенсії (від 2009 року) та з вимогою зробити перерахунок його пенсії згідно діючого законодавства, а саме: з урахуванням загального стажу 45 років 10 місяців 9 днів, стажу за Списком № 1 - 45 років 10 місяців 9 днів. Про наслідки розгляду заяви позивач просив надати йому відповідь відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян».

Листом від 28 листопада 2016 року відповідач на заяву позивача надав відповідь згідно за ст.19 Закону України «Про звернення громадян», навівши розрахунок його пенсії та роз'яснивши, що пенсія позивачу обчислена відповідно до чинного законодавства без зарахування часу проходження строкової військової служби, з наданням протоколу про призначення пенсії від 23 лютого 2009 року № 8157 (а.с.9-10, 11).

Не погодившись із такою відповіддю та не проведенням йому перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до пенсійного фонду із заявою не встановленого зразку.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Пенсійне забезпечення громадян, які мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, врегульовано частиною 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року (далі - Закон № 1058). Пенсії на пільгових умовах призначаються у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно за ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди, та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Відповідачем згідно трудової книжки позивача позивач фактично має 25 років 10 місяців 09 днів загального стажу, з яких пільгового стажу роботи на підземних роботах 20 років 06 місяців 22 дні.

16 вересня 2008 року набув чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI, відповідно до ст.8 якого мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Цим Законом № 345-VI було виключено абз.2 ч.4 ст.24 Закону № 1058, при цьому ч.3 ст.24 Закону № 1058 було доповнено абз.10 такого змісту: за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно з п.3 ст.24 Закону України № 1058, за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і посад, затверджених Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року

З урахуванням наведеного законодавства до страхового стажу позивачу додатково зараховано по одному року, виходячи із його пільгового стажу 20 років 06 місяців 22 дні, тобто до страхового стажу позивача додатково було зараховано ще 20 років, що вбачається з розпоряджень управління (а.с. 88, 97, 102, 104, 119, 121, 136, 149 т. 2 ) .

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача час проходження служби у лавах радянської армії, суд зазначає наступне.

З 01 січня 2006 року умови зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах часу проходження строкової служби та навчання у професійно-технічному навчальному закладі встановлені положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII та Законом України «Про військовий обовязок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII із змінами внесеними до них Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» від 02 червня 2005 року № 2636-IV.

Законом № 2636 внесено наступні зміни до вищевказаних законів:

- абзац другий пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнити двома реченнями такого змісту: «Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах".

- частину першу статті 2 Закону України «Про загальний військовий обов'язок і військову службу» доповнити абзацом другим такого змісту: «Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на

пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах».

Як вбачається з матеріалів справи,позивач з 01 вересня 1982 року по 23 листопада 1985 року навчався у середньому професійно-технічному училищі № 38 м.Красноармійська Донецької області за професією «електрослюсар підземний» (а.с.23).

Згідно військового квитка позивач з 24 листопада1985 року по 16 листопада 1987 року проходив строкову військову службу у лавах ОСОБА_3 (а.с.24-29).

Навчання позивача в СПТУ № 38 та проходження служби у рядах ОСОБА_4 у зазначені періоди часу також підтверджуються дипломом позивача та записами №№ 1 та 2 трудової книжки позивача, а також військовим квитком (а.с.12,23-29).

Враховуючи вищевикладене та керуючись нормами чинного законодавства, суд дійшов висновку, що період проходження військової служби має бути зарахованим до пільгового стажу позивача.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позовних вимог, виходив з того, що позивач звернувся до відповідача із заявою невстановленої форми.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи дійшов висновку, що пенсійний орган, надаючи відповідь на звернення позивача із проханням перерахувати пенсію, діяв протиправно, не прийнявши вмотивоване рішення щодо вимог позивача.

Доводи апелянта, що неправильне розрахування стажу роботи при призначенні пільгової пенсії( неврахування періоду проходження військової служби), не є перерахуванням пенсії в розумінні пенсійного законодавства заслуговують на увану, оскільки Порядком подання та оформлення документів для призначення( перерахунку) пенсії відповідно до Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, в редакції від 07.07.2014 року,- не передбачено подання такої заяви відповідного зразка.

Отже, позивач мав рацію звернення до відповідача із заявою вільної форми та отримання відповіді у вигляді прийняття рішення за зазначеними у його заяви вимогами.

Для повного захисту прав заявника, суд апеляційної інстанції вважає за можливе зобовязати відповідача розглянути його заяву від 22 листопада 2016 року щодо перерахунку пенсії відповідно до його вимог з зарахуванням періоду проходження військової служби з 24 листопада1985 року по 16 листопада 1987 року до пільгового стажу позивача, який суд вважає доведеним , оскільки призов до лав військової служби відбувався фактично під час його навчання , а проходження на наступний день після отримання диплому.

Вимоги позивача про перерахунок пенсії з урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму та виплати нарахованої суми пенсії за минулий час, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки на даний час права позивача в цій частині порушені не були, а відмова з цього приводу управлінням не приймалась.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не зясовані обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 198 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду.

Згідно п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, якщо судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено порушення норм матеріального або процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нової про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Димитровського міського суду Донецької області від 12 квітня 2017 року у справі № 226/4/17 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 22 листопада 2016 року про перерахунок пенсій з зарахуванням періоду проходження військової служби з 24 листопада 1985 року по 16 листопада 1987 року до пільгового стажу позивача.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

ОСОБА_5

ОСОБА_6