Справа № 826/4391/16
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2017-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 червня 2017 року № 826/4391/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю « ТОП НІВО»
доДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю « ТОП НІВО» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що висновки податкового органу, викладені в Акті перевірки 14.08.2014 року № 3658/26-58-15-01-31-35007738, є безпідставними та необґрунтованими, а тому податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2014 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду мста Києва від 28.03.2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

В порядку, встановленому статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України та Положенням про автоматизовану систему суду, затвердженого рішенням ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року у зв'язку з припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала адміністративна справа 826/4391/16, справу розподілено між суддями повторно.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.05.2017 року справу прийнято до провадження суддею Клименчук Н.М. та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні 29.05.2017 року представником позивача позовні вимоги підтримано.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, суду надано усні та письмові пояснення, які мотивовано тим, що за результатами проведеної перевірки встановлено порушення Податкового кодексу України, які підтверджується актом перевірки, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Суд, керуючись частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у судовому засіданні 29.05.2017 року, перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Начальником відділу координації та моніторингу відшкодування ПДВ управління оподаткування та контролю об'єктів і операцій Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову перевірку правомірності нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю « ТОП НІВО» від'ємного значення та залишку від'ємного значення , який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за червень 2014року.

За результатами перевірки складено Акт від 14.08.2014 року № 3658/26-58-15-01-31-35007738 (надалі - акту перевірки).

Проведеною перевіркою встановлено, що в порушення ТОВ « ТОП НІВО» п. 44.6 ст.44, п. 45.2 ст. 45, п. 85.2 ст. 85, п.187.1 ст. 187, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 та п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за червень 2014року в розмірі 507 7786,00грн. та завищення залишку від'ємного значення , який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по декларації за червень 2014року в розмірі 454 474,00грн.

Як вбачається із змісту Акту перевірки, до висновку про завищення підприємством податкового кредиту у червні 2014року, податковий орган прийшов у зв'язку із ненаданням позивачем первинних документів в підтвердження формування такого від'ємного значення.

На підставі зазначеного Акту перевірки Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві 29.08.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення № , яким ТОВ « ТОП НІВО» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмір 962 260,00грн.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2014року неправомірним, а висновки податкового органу, викладені в акті перевірки щодо заниження зобов'язання з податку на додану вартість - безпідставними, тому звернувся до Суду із відповідним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - Кодекс), він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України - органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Приписи п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України визначають, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 вказаного Кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підпунктом 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Кодексу зазначено, що підставою для проведення перевірки є надана платником декларація, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від'ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від'ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 Кодексу, про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Пунктом 81.1. ст.81 Кодексу визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; коші наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи (ст.83 Кодексу).

Пунктом 1.4.5 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31 липня 2014 року № 22 (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що у разі, коли при організації документальної планової та позапланової або фактичної перевірки встановлено відсутність платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням (місцем проживання), у той же день складається акт перевірки місцезнаходження платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників).

Разом з тим, підрозділ органу державної фіскальної служби, який встановив відсутність платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням (місцем проживання), не пізніше наступного робочого дня після складання цього акта доповідною запискою повідомляє про це керівника (заступника керівника) органу державної фіскальної служби та у випадках, передбачених підпунктом 350.1.3 пункту 350.1 статті 350 Кодексу, передає оперативному підрозділу органу державної фіскальної служби, на обліку в якому перебуває платник податків, запит на розшук відповідних осіб.

До запиту надається інформація про результати проведених заходів структурним підрозділом органу державної фіскальної служби шляхом спілкування (телефон, пошта, факс, виїзд за місцезнаходженням тощо) із платником податків щодо з'ясування його фактичного місцезнаходження (місця проживання).

Отже, Методичними рекомендаціями у разі відсутності платника податків за місцезнаходженням передбачено складання такого виду акту як акт перевірки місцезнаходження платника податків, який складається у день виявлення відсутності платника податків.

Складання будь-яких інших актів, окрім встановлених Податковим кодексом, та акту перевірки місцезнаходження платника податків, визначеного Методичними рекомендаціями, не передбачено.

Судом встановлено, що Наказом Начальника Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ Міноходів у м. Києві від 05.08.2014 № 1795 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП НІВО» на підставі п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, у зв'язку із поданням товариством податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2014року із визначенням від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту, яке становить 507 786,00грн. та залишку від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, та становить 454 474,00грн. Термін проведення перевірки 5-ть робочих днів, починаючи з 05.08.2014 року.

Відповідно до змісту акту перевірки, 05.08.2014 року заметою вручення наказу про проведення позапланової перевірки та направлення на проведення перевірки здійснено виїзд на податкову адресу товариства, а саме, за адресою : М. Київ, проспект Червонозоряний, 41, в ході якого встановлено, що підприємство за вказаною адресою не знаходиться. Також з акту перевірки вбачається, що у зв'язку із відсутністю товариства за податковою адресою, складено акт про неможливість вручення копії наказу та ознайомити з направленням про проведення перевірки.

Разом з тим, із наданих копій акту про не встановлення місцезнаходження ТОВ «ТОП НІВО» № 2312/26-58-15-01-17 від 06.08.2014 року та акту про неможливість вручення копії наказу та ознайомлення з направленням на проведення документальної перевірки у зв'язку з відсутність посадових осіб ТОВ «ТОП НІВО» за його місцезнаходженням № 2313/26-58-15-01-17 від 06.08.2014 року вбачається, що такі складено співробітниками податкового органу 06.08.2014 року.

Вказані акти не містять відомостей щодо дати здійснення виходу на юридичну адресу товариства, також щодо місця складання таких актів, також відповідачем не надано доказів вжиття податковим органом заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження платника податків.

Натомість, контролюючим органом, не зважаючи на те, що наказ про проведення перевірки та направлення на проведення перевірки не доведено до відома платника податків, проведено позапланову перевірку ТОВ «ТОП НІВО», про що 14.08.2014 року складено акт документальної позапланової перевірки.

Проведення позапланової перевірки без попереднього вручення платнику податків наказу про проведення перевірки та ознайомлення з направленням на проведення перевірки є не допустимим.

Відповідно до змісту акту перевірки, у ході перевірки використано лише податкові декларації з податку на додану вартість та реєстри виданих та отриманих податкових накладних за лютий 2013- червень 2014 .

У пункті 2.5 Акту перевірки, податковим органом зазначено, що провести позапланову перевірку не можливо у зв'язку із ненаданням до перевірки первинних документів, що підтверджується актом про неможливість проведення документальної позапланової перевірки декларанта ТОВ «ТОП НІВО» від 06.08.2014року №2314/26-58-15-01-17, однак саме про проведення позапланової документальної складено цей Акт перевірки.

В подальшому, у Акті перевірки податковим органом зазначається, що оскільки ТОВ «ТОП НІВО» не надано посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку документи, що підтверджують показники, відображені у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Саме наведені доводи слугували підставою для висновків про завищення ТОВ «ТОП НІВО» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за червень 2014року в розмірі 507 7786,00грн. та завищення залишку від'ємного значення , який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду по декларації за червень 2014року в розмірі 454 474,00грн.

Дійсно, пунктом 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України встановлено, що, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду питання про прийняття рішення. У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

При цьому, відповідно до вимог, встановлених абз. 2 п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України, протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, визначені в акті перевірки як відсутні.

Згідно з пунктом 86.7 вказаної статті Кодексу у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до органу державної податкової служби за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються органом державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

Системний аналіз вищезазначених правових норм дозволяє стверджувати про те, що законодавцем наділено платника податків необхідним механізмом захисту своїх прав від можливих незаконних дій співробітників контролюючого органу. Разом з тим, на платника податків також покладено обов'язок надання документів, необхідних для здійснення перевірки та чітко встановлено наслідки невиконання цього обов'язку - зокрема, застосування фінансової відповідальності.

Однак судом встановлено, що у суб'єкта господарювання не було можливості надати до перевірки будь-яку первинну документацію, оскільки податковим органом про призначення та проведення позапланової перевірки товариство не повідомлено.

Аналізуючи наведені норми чинного на час виникнення спірних правовідносин, законодавства, а також фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем при проведенні документальної позапланової перевірки правомірності нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю « ТОП НІВО» не дотримано вимог статей 75, 78, 81 Податкового кодексу України, атому висновки викладені у такому Акті перевірки не можу мати правових наслідків для платника податків.

Аналогічна позиція також викладена в Постанові Верховного суду України від 27.01.2015 у справі № 21-425а14 , а також в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 15.04.2014 № К/9991/177719/12, від 03.06.2014 № К/800/14914/13, та ін.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб'єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Пунктом 198.5 ст. 198 ПК України визначено, що платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися: а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Платник податку може включити на підставі бухгалтерської довідки до податкового кредиту виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, суми податку, сплачені (нараховані) у вартості товарів/послуг, необоротних активів, що не були включені до складу податкового кредиту при придбанні або виготовленні таких товарів/послуг, необоротних активів, та/або з яких були визначені податкові зобов'язання відповідно до цього пункту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів.

З метою застосування цього пункту податкові зобов'язання і податковий кредит визначаються на дату початку фактичного використання товарів/послуг, необоротних активів, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

З аналізу вказаних правових норм суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення платником податку до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням та підтвердження сплати (нарахування) суми податку у зв'язку з придбанням товарів/послуг належним чином оформленими податковими накладними.

Вищим адміністративним судом України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 визначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 даного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до пп. 14.1.36 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.231 ст. 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що для правомірного включення вартості придбаного товару до витрат та формування податкового кредиту необхідно мати первинні документи, які можуть довести реальність здійснення господарської операції, наявність розумної економічної причини, підтвердити факт використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

На підтвердження правомірного формування від'ємного значення та залишку від'ємного значення , який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за червень 2014року, позивачем до матеріалів справи надано копії первинної документації, на підставі якої ним формувалось податкову звітність у вказаному періоду.

Зокрема, представником позивача надано копію договору купівлі-продажу №97 від 01.07.2013 року та договору на виконання підрядних робіт №01/03/14 від 01.03.2014 укладені між ТОВ «ТОП НІВО» та ТОВ «ВЕСТ ОЙЛ ГРУП».

В підтвердження виконання умов договорів, позивачем до матеріалів справи надано:

- копії податкових накладних: № 36 від 27.03.14 на суму 11 916,70грн. в тому числі ПДВ на суму 1 986,12грн., № 42 від 28.04.14 на суму 36 927,52грн. в тому числі ПДВ на суму 6 154,59грн., № 39 від 25.07.13 на суму 224 896,99грн. в тому числі ПДВ на суму 37 482,83грн., № 57 від 31.03.13 на суму 59 280,00грн. в тому числі ПДВ на суму 9 880,00грн., № 76 від 31.03.13 на суму 155 571,30грн. в тому числі ПДВ на суму 25 928,55грн., № 14 від 20.05.14 на суму 15 103,68грн. в тому числі ПДВ на суму 2 517,28грн., № 15 від 23.06.14 на суму 1 3735,00грн. в тому числі ПДВ на суму 229,17грн.;

- копії видаткових накладних : № 135 від 27.03.14 на суму 11 916,70грн., № 188 від 28.04.14 на суму 36 927,52грн., № 357 від 25.07.13 на суму 224 896,99грн., № 364 від 31.03.13 на суму 59 280,00грн., № 377 від 31.03.13 на суму 155 571,30грн., № 228 від 20.05.14 на суму 15 103,68грн., № 301 від 23.06.14 на суму 1 3735,00грн.;

- копії Актів приймання передачі : № 135 від 27.03.14 на суму 11 916,70грн., № 188 від 28.04.14 на суму 36 927,52грн., № 357 від 25.07.13 на суму 224 896,99грн., № 364 від 31.03.13 на суму 59 280,00грн., № 377 від 31.03.13 на суму 155 571,30грн., № 228 від 20.05.14 на суму 15 103,68грн., № 301 від 23.06.14 на суму 1 3735,00грн.

Крім того, податковий кредит у перевіряємому періоді позивачем сформовано за результатом господарських взаємовідносин з ТОВ «ВВС» на підставі договору підряду №1305/Сп від 13.05.2016 року, на підставі якого виконувались роботи з будівництва АЗС.

В підтвердження виконання умов договорів, позивачем до матеріалів справи надано: копії податкових накладних: № 29 від 22.07.2013 на суму 500 000,00грн. в тому числі ПДВ на суму 83 333,33грн., № 48 від 30.07.2013 на суму 500 000,00грн. в тому числі ПДВ на суму 83 333,33грн., № 10 від 04.07.2013 на суму 500 000 грн. в т.ч. ПДВ 83 333,33грн., № 17 від 10.07.2013 на суму 500 000 грн. в т.ч. ПДВ 83 333,33 грн., № 19 від 15.07.2013 на суму 500 000 грн. в т.ч. ПДВ 83 333,33грн., а також копії актів приймання-передачі наданих послуг (товарів) за вказаний період.

Також в підтвердження правомірності формування податкового кредиту позивачем до матеріалів справи додано копію договору, укладеного між позивачем та ТОВ «УкрБудМонтаж» від 07.05.2014 року № 28, на підставі якого виконувались роботи з проектування та телефонізації АЗС по пл.Севастопольській у м. Києві, та відповідно включено до складу податкового кредиту суму ПДВ відповідно до податкової накладної № 4 від 14.05.14.

Крім того, відповідно до договору укладеного між позивачем та ТОВ «Люксавтогаз» від 02.09.2013 року № 0309-1 позивачем до податкового кредиту включено кошти, відповідно виписаних ТОВ «Люксавтогаз» податкових накладних № 60 від 29.11.13 на суму 61891,92 грн. в т.ч. ПДВ 10315,32 грн., № 63 від 31.12.13 на суму 61891,92 грн. в т.ч. ПДВ 10315,32 грн., від 29.11.13 на суму 61891,92 грн. в т.ч. ПДВ 10315,32 грн. та від 31.12.13 на суму 61891,92 грн. в т.ч. ПДВ 10315,32 грн..

В підтвердження настання реальних на слідків за правочинами, за результатами виконання яких позивачем формувався податковий кредит, до матеріалів справи додано банківські виписки, що підтверджують факт оплати отриманих послуг.

Також, в підтвердження правомірності формування від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на додану вартість за період 2013-2014, позивачем копії договорів укладених з ТОВ «Майстер-гео»,ТОВ «АПС-Київ»,ТОВ «Техногенна безпека», ТОВ «Знаки УА», КП «Київський міський земельний кадастр», ПАТ «Київенерго», ТОВ «АПС-Київ», ТОВ «Ізолфа-Сервіс» ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» та ін., також надано копії податкових та видаткових накладених та актів приймання-передачі наданих послуг (товарів) (а.с. 60-263).

Надану позивачем документацію досліджено судом, така підтверджує правомірність формування позивачем від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на додану вартість у перевіряє мий період.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 29.08.2014 року, підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Згідно із приписами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 цього ж Кодексу витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Відповідно до наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 23 від 15.02.2016 року ТОВ « ТОП НІВО» сплачено судовий збір в розмірі 14 433,90грн..

Доказів в підтвердження того, що позивачем понесено витрати у розмірі 1 670,14грн. у зв'язку із отриманням правової допомоги до матеріалів справи не надано, а тому не можуть бути присудженими до стягнення з відповідача.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 29.08.2014 року.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на користь Товариством з обмеженою відповідальністю « ТОП НІВО» (03151, м. Київ, пр.-т Повітрофлоццццький, 54, код за ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 14 433,90грн. (чотирнадцять тисяч чотириста тридцять три грн. 90 коп.) .

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Клименчук