Справа № 826/7599/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21 липня 2017 року 11:25 № 826/7599/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Шрамко Ю.Т., суддів Вєкуа Н.Г., Костенка Д.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Відділу Держгеокадстру у Ружинському районі Житомирської області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов ОСОБА_1, (далі - позивач, ОСОБА_1), до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, (далі - відповідач-1), Відділу Держгеокадстру у Ружинському районі Житомирської області, (далі - відповідач-2), з урахуванням заяв про зміну позовних вимог, про:

- зобов'язання відповідача-1 оплатити моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. за потрачені позивачем час, нерви, здоров'я по причині бездіяльності відповідача-1, який на скарги позивача від 24.11.2015 p., 03.02.2016 р., 16.03.2016 р. про порушення Земельного кодексу України, (далі - ЗК України), не відповідав, підтримуючи своїх колег із територіального підрозділу;

- зобов'язання відповідача-2 оплатити позивачу матеріальну шкоду в сумі 10000,00 грн, оскільки позивач три роки не користувалась земельною ділянкою;

- зобов'язання відповідача-2 погодити проект землеустрою по договору №18-22-09-0713, щодо передачі земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем-2 безпідставно відмовлено позивачу у погодженні проекту землеустрою по договору №18-22-09-0713, а відповідачем-1 за наслідками розгляду скарг позивача підтримано дії відповідача-2.

Відповідачі 1, 2 позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки під час вчинення оскаржуваних дій відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

26.12.2012 р. Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області видано Розпорядження "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок" №598, яким, зокрема, надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства із земель запасу Чорнорудської сільської ради Ружинського району, за межами населеного пункту; рекомендовано звернутись до землевпорядної організації, яка має відповідні дозволи (ліцензії), розроблений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок погодити у встановленому законом порядку.

23.01.2013 р. між позивачем, як замовником, та Ружинським районним відділом Житомирської РФ ДП "Центр ДЗК", як виконавцем, укладено Договір на виконання землевпорядних робіт №18-22-09-0713, згідно якого виконавець зобов'язується своїми засобами за рахунок замовника виконати розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (ОСГ) із земель запасу Чорнорудської сільської ради Ружинського р-ну Житомирської обл., а замовник - прийняти та оплатити виконані роботи.

05.11.2013 р. Відділом Держземагентства у Ружинському районі Житомирської області позивачу видано довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №4332/03

Поряд з цим, згідно наданого відповідачем-2 Висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 13.11.2015 р. №8-621-99.4-214/15-15, не погоджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,0000 га А.01.03. у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: Житомирська область, Ружинський район, Чорнорудська сільська рада за межами населеного пункту відповідно до п. 4 cт. 116 ЗК України, де зазначено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, проводиться один раз по кожному виду використання (передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1820 га згідно державного акта серії НОМЕР_1, який зареєстрований в Ружинському відділені Житомирської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" за №20 від 29.06.2006 року, кадастровий номер НОМЕР_2).

Вважаючи вказаний вище висновок відповідача-2 безпідставним та протиправним, позивач звернулась до відповідача-1 із відповідними скаргами, за результатами розгляду яких,' відповідач-1 листами від 01.03.2016 р. №М-475/0-453/6-16 та від 12.04.2016 р. №475/3-1226/6-16 повідомив про обґрунтованість вказаного висновку відповідача-2.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України "Про землеустрій", проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 20 ст. 186, ч. 1 ст. 186-1 ЗК України, погодження документації із землеустрою здійснюється за місцем розташування земель (земельних ділянок) територіальними органами центральних органів виконавчої влади, утвореними у районі, місті обласного, республіканського значення (Автономної Республіки Крим), містах Києві та Севастополі, або міжрегіональним територіальним органом, у разі якщо повноваження його поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно із п.п. 1, 2, пп. 31 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Відповідач-2 є територіальним органом відповідача-1, який у своїй діяльності керується Положенням про Управління (Відділ) Держгеокадастру у районі, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 №14.

Згідно із п.п. 1, 3, пп. 24 п. 4 Положення про Управління (Відділ) Держгеокадастру у районі, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року №14, Управління (Відділ) Держгеокадастру у районі (далі - Управління (Відділ)) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Завданням Управління (Відділу) є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Управління (Відділ) відповідно до покладених на нього завдань погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Так, згідно із абз. "б" ч. 1, ч. 2 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

У ході судового розгляду справи судом встановлено, що відповідачем-2 не погоджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,0000 га у власність А.01.03. для ведення особистого селянського господарства за адресою: Житомирська область, Ружинський район, Чорнорудська сільська рада за межами населеного пункту, у зв'язку з тим, що позивачу вже передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1820 га згідно державного акту серії НОМЕР_3, зареєстрованого в Ружинському відділені Житомирської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" за №20 від 29.06.2006 року, кадастровий номер НОМЕР_2.

При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не заперечувався факт передання їй у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1820 га.

Враховуючи те, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, а також зважаючи на те, що позивачу вже передано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1820 га, суд приходить до висновку про обґрунтованість не погодження відповідачем-2 проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1,0000 га у власність А.01.03. для ведення особистого селянського господарства за адресою: Житомирська область, Ружинський район, Чорнорудська сільська рада за межами населеного пункту.

Крім того, за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження органів Держгеокадстру щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є виключною компетенцією уповноваженого органу.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача-2 погодити проект землеустрою по договору №18-22-09-0713, щодо передачі земельної ділянки є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача-2 та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Крім того, враховуючи те, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів того, що оскаржуваними рішеннями (діями, бездіяльністю) відповідачів 1, 2 порушено законні права та інтереси ОСОБА_1, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо зобов'язання відповідача-1 оплатити моральну шкоду, а відповідача-2 - матеріальну шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Відділу Держгеокадстру у Ружинському районі Житомирської області про зобов'язання вчинити дії є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Ю.Т. Шрамко

Суддя Н.Г. Вєкуа

Суддя Д.А. Костенко