Справа № 127/27949/16-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 липня 2017 року м. Київ К/800/24448/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці та зобов'язано відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 05 жовтня 2016 року з урахуванням порядку розрахунку пенсії в редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судами встановлено, що 05 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до пункту "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак, рішенням від 14 жовтня 2016 року № 12079 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки останнім не надано довідок, що підтверджують особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, та що підтверджують постійну зайнятість на роботі зі шкідливими умовами на посаді водія великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

Із трудової книжки ОСОБА_1 (серія УКР№ 0293935) видно, що загальний трудовий стаж позивача становить понад 30 років, з них: 12 років 06 місяців-робота в Вінницькому СУ екскавації на водієм 3 класу в період з 16 травня 1983 року по 22 квітня 1990 року та з 06 січня 1993 року по 09 листопада 2001 року. Проте, у трудовій книжці відсутні відомості, що позивач у вказані періоди був зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв.

Разом з тим, з довідки від 26 січня 2004 року № 5, виданої Державним підприємством Вінницький СУ екскавації Комбінату "Укрпромспецбуд", та довідки від 26 червня 2015 року №13-35, виданої Публічним акціонерним товариством "Укрекскавація" (правонаступник Державне підприємтво Вінницький СУ екскавації) вбачається, що у зазначені періоди роботи позивач працював водієм 3 класу на автомобілі МАЗ-500 паливозаправник на дільниці ППР та механізації, що також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які працювали разом з ОСОБА_1 у Державному підприємстві Вінницький СУ екскавації та підтвердили факт його зайнятості у технологічному процесі водієм великовагового автомобіля.

Судові рішення мотивовані тим, що наданими позивачем доказами підтверджується його зайнятість у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, а відтак, наявні правові підстави для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом "з" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутності необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (Порядок № 637).

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості про характер роботи працівника, який дає право на пільгову пенсію, а такі відомості підтверджується окремою довідкою.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак