Справа № 825/3811/15-а
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3811/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Падій В. В. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представників відповідачів Роєнка О. В., Щепанського А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Чернігівська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 р. № 416 о/с в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ, з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу УМВС України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжин та Ніжинського району, 1 категорії, м. Ніжин), у запас за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ; зобов'язання МВС України поновити ОСОБА_4 на відповідній посаді в поліції та надати можливість продовжити відпустку по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку, а у разі неможливості такого поновлення працевлаштувати її на рівнозначній посаді в структурних підрозділах МВС України.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року, у задоволені позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.12.2016 р. постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 06.11.2015 р. № 416 о/с у частині звільнення ОСОБА_4 з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговуванням міста Ніжин та Ніжинського району, 1 категорії, м. Ніжин) на підставі підпункту «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів).

Зобов'язано управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області поновити ОСОБА_4 на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговуванням міста Ніжин та Ніжинського району, 1 категорії, м. Ніжин) з 07.11.2015 р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та постановити нову, якою позовні вимоги в цій частині залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 195 КАС України справа переглядається в межах доводів апеляційної скарги в частині задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивач з 26.07.2013 р. по 06.11.2015 р. проходила службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується копією витягу з трудової книжки позивача серії АЕ № 809223 від 26.07.2013 р., наявної у матеріалах справи (а. с. 73-75 Т. 1).

З 22.09.2015 р. позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та з 01.08.2015 р. по 01.08.2018 р. їй призначено допомогу при народженні дитини, що підтверджується довідкою управління праці соціального захисту населення Ніжинської міської ради від 04.11.2015 р. № 03-10478 (а. с. 72 Т. 1).

Наказом начальника УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 р. № 416 о/с «По особовому складу» згідно з пунктами 10 та 11 Розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Ніжинського міського відділу УМВС України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжин та Ніжинського району, 1 категорії, м. Ніжин) у запас Збройних Сил України за підпунктом «г» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штатів) з 06.11.2015 р. (а. с. 142 Т. 1).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні відносини регулюються Законом України від 02.07.2015 р. № 580-VIІI «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580 встановлено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

У відповідності до пункту 10 даного розділу працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 11 цього розділу перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ.

Проте, суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення зазначив, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи не було враховано положень статей 179, 184 Кодексу законів про працю України, якими встановлено гарантії, передбачені для жінок, які мають дітей віком до трьох років, звільнених за ініціативою роботодавця.

Так у відповідності до абз. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

В апеляційній скарзі відповідач обґрунтовує свої доводи статтею 492 КЗпП України, згідно якої у разі, якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Проте, у спірних правовідносинах судом першої інстанції правильно застосовано в порядку ст. 244-2 КАС України позицію ВС України, висловлену у справі № 21-484а14, за якою Верховний Суд України в мотивувальній частині постанови від 28.10.2014 р. прийшов до висновку, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

При цьому, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відтак, суд першої інстанції, попередньо встановивши правосуб'єктність відповідача, правомірно прийшов до висновку про протиправність звільнення позивача через відсутність пропозиції у працевлаштуванні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення в частині його оскарження відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни в цій частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Чернігівська обласна організація професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя І. О. Грибан
Суддя О. А. Губська

(Повний текст ухвали виготовлено 27.07.2017 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.