Справа № 592/4332/17
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/4332/17
Провадження №2-а/592/287/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Павлович Ю.С.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, третя особа: голова ліквідаційної комісії Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що постановою Зарічного районного суду м. Суми від 27.09.2016 р. його поновлено на роботі на посаді начальника управління земельних відносин Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради з 07.05.2016 р. і в цій частині постанову допущено до негайного виконання. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 р. постанову суду змінено в частині суми середнього заробітку. Оскільки відповідач у добровільному порядку рішення суду, яке підлягає негайному виконанню, не виконав він звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області і постановою державного виконавця від 12.10.2016 р. відкрито виконавче провадження. Відповідачем наказ про поновлення його на роботі не видавався і його з ним не ознайомлювали. Відповідно до протоколу № 16 від 05.10.2016 р. засідання комісії з ліквідації поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління земельних відносин департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради (поза штатом) з 07.05.2016 р., про що 17.11.2016 р. надано витяг державному виконавцю. Голова ліквідаційної комісії не видав наказ про поновлення, а формулювання «поза штатом» не відповідає способу та порядку виконання, яке зазначено у рішенні суду. У звязку з цим 06.12.2016 р. державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. 04.01.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за повторне невиконання рішення суду у розмірі 10200 грн. Державним виконавцем направлено подання від 12.01.2017 р. № 6/17 до правоохоронних органів щодо притягнення керівника департаменту до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду. Постановою Зарічного районного суду м. Суми встановлено, що його середньоденна заробітна плата становить 325,24 грн., судове рішення в частині поновлення його на роботі не виконано, період затримки виконання рішення суду становить з 27.09.2016 р. по 09.02.2017 р., тобто 95 днів вимушеного прогулу за час невиконання рішення суду. Просив стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 30897,80 грн., а також 55000 грн. моральної шкоди. Вимоги в частині моральної шкоди мотивує тим, що внаслідок незаконного звільнення протягом тривалого часу залишався без роботи та доходів, був позбавлений можливості заробляти на життя; йому телефонували надавачі комунальних послуг щодо сплати заборгованості, яка утворилася за відсутності можливості оплачувати їх послуги; вимушений був брати у борг кошти.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги з наведених підстав підтримав і просив задовольнити. В обґрунтування спричиненої моральної шкоди суду пояснив, що через невиконання рішення суду не мав заробітку, у звязку з чим зявилася заборгованість по комунальним послугам за місцем його проживання, і відповідна інформація вивішувалася на підїзді будинку з зазначенням його квартири і суми боргу, він вимушений був брати у борг кошти на життя, не зміг виконати зобовязання за договором підряду на будівництво гаражу все це спричинено йому моральні страждання.

У судовому засіданні голова комісії з ліквідації Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради ОСОБА_2 позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що ліквідаційна комісії колегіальний орган і її рішення приймаються у формі протоколу. Позивача було поновлено на роботі поза штатом, він ознайомлений з протоколом, визначено робоче місце, проте він на роботу не зявляється, що підтверджується табелями обліку робочого часу. Рішення суду ними виконано. Було звільнено 32 особи, а за стягненням середнього заробітку звернулося тільки дві. На даний час у Департаменті містобудування та земельних відносин Сумської міської ради заробітна плата виплачується на одну особу, яка проходить військову службу, а інших виплат бюджетом не передбачено. Державний виконавець, виносячи постанови про накладення на департамент штрафів за невиконання рішення суду, не зясував усіх фактичних обставин. Постанови про накладення штрафів ним не оскаржувалися у судовому порядку, оскільки відсутні для цих цілей кошти, судовий збір у такому випадку він би змушений платити особисто з власних коштів. Вказував, що позов подано з пропуском місячного строку, визначеного ч. 3 ст. 99 КАС України, оскільки сам позивач рішення колегіального органу про його поновлення на роботі не оскаржував, будучи з ним ознайомленим тому просив залишити позов без розгляду. Крім того зазначав, що порушене позивачем питання повинно розглядатись не окремим позовом, а у порядку ч. 9 ст. 267 КАС України, проте позивач у встановленому законом порядку не звернувся до суду. Розмір моральної шкоди належними доказами не підтверджений.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 27.09.2016 року по справі 591/3054/16-а визнано протиправними та скасовано рішення комісії з ліквідації Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, оформлене протоколом № 2 від 06.05.2016 р., в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління земельних відносин Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради, та поновлено ОСОБА_1 на роботі в Департаменті містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на посаді начальника управління земельних з 07.05.2016 р. і стягнуто з Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 32198,76 грн. При цьому, допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 6830,04 грн. (а.с. 16 - 22).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2016 р. вказану постанову Зарічного районного суду м. Суми скасовано в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі по день фактичного розрахунку за період з 07.05.2016 р. по 02.06.2016 р. у розмірі 5854 грн. 32 коп. та прийнято нову постанову, якою позов задоволено стягнуто з Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі по день фактичного розрахунку за період з 07.05.2016 р. по 02.06.2016 р. р. у розмірі 5854 грн. 32 коп. В іншій частині постанова Зарічного районного суду м. Суми від 27.09.2016 р. залишена без змін (а.с. 14 - 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі рішення Сумської міської ради «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 04.05.2016 р. № 735-МР «Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 27.01.2016 р. № 254-МР «Про затвердження структури апарату та виконавчих органів Сумської міської ради, їх загальної штатної чисельності» від 28.09.2016 р. № 1124-МР головою комісії з ліквідації департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради призначено ОСОБА_2 (а.с. 113).

12.10.2016 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 591/3054/16-а від 04.10.2016 р., виданого Зарічним районним судом м. Суми про поновлення ОСОБА_1 на роботі в Департаменті містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на посаді начальника управління земельних відносин з 07.05.2016 р. (а.с. 190 - 192).

17.11.2016 р. разом з заявою від 03.11.2017 р. ОСОБА_1 надав державному виконавцю витяг з Протоколу № 16 засідання комісії з ліквідації департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради від 05.10.2016 р., з п. 1 якого вбачається, що ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника управління земельних відносин Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради (поза штатом) з 07.05.2016 року та попередження про наступне звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 193 - 195).

06.12.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду на Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради згідно ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф у розмірі 5100 грн. У мотивувальній частині постанови державний виконавець зазначив, що вказане в протоколі № 16 засідання комісії з ліквідації департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради від 05.10.2016 р. формулювання «поза штатом», а також зазначення у п. 3 протоколу як робочого місця ОСОБА_1, кабінету № 4 будинку № 2 пл. Незалежності,1, яке не співпадало з фактичним місцем ведення діяльності та розташування Департаменту містобудування та земельних відносин - не відповідали способу і порядку виконання, яке зазначено у рішенні суду, не відновлювало порушеного трудового права ОСОБА_1 у той спосіб, який дозволив би йому перебувати не тільки безпосередньо на робочому місці, а й на території підприємства в робочий для цього працівника час, визначений правилами внутрішнього трудового розпорядку чи окремим розпорядженням роботодавця, виконувати свої повноваження, визначені положенням про управління, організовувати роботу управління, контролювати стан трудової дисципліни тощо.

Крім того, посилаючись на відсутність передбачених вимогами ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» документів, які б свідчили про виконання рішення суду щодо поновлення на роботі, а саме: виданого відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, державний виконавець дійшов висновку, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 27.09.2016 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі не виконана (а.с. 199 - 200).

У подальшому, оскільки боржником рішення суду у визначений спосіб і порядок не виконувалось, державним виконавцем на Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради постановою від 04.01.2017 р. накладено штраф у подвійному розмірі 10200 грн. (а.с. 201).

12.01.2017 р. у відповідності до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем до прокуратури Сумської області направлено повідомлення про невиконання боржником рішення суду у звязку з чим 06.04.2017 р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 204, 207).

Зазначені постанови державного виконавця боржником - Департаментом містобудування та земельних відносин Сумської міської ради не оскаржувались, що підтвердив у судовому засіданні голова комісії з ліквідації Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради ОСОБА_2

Суд не може взяти як докази, надані представником відповідача та третьою особою - ОСОБА_2 постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 р. у справі за позовом ОСОБА_4 про поновлення на роботі (а.с. 170 176) та від 31.01.2017 р. у справі за позовом Сумського міського голови ОСОБА_5 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу у виконавчому провадженні (а.с. 118 - 119), оскільки у наведених судових рішеннях встановлювались обставини щодо поновлення на роботі та виконання рішення суду стосовно ОСОБА_4, а не ОСОБА_1 як передбачено вимогами ч. 1 ст. 72 КАС України.

Таким чином судом встановлено, що у резолютивній частині судового рішення по справі № 591/3054/16-а зазначено про необхідність поновлення ОСОБА_1 на конкретно визначеній посаді, а не «поза штатом», а у мотивувальних частинах про те, що єдиною уповноваженою особою від Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради з моменту створення комісії з ліквідації цього виконавчого органу є голова ліквідаційної комісії і саме він відповідно до вимог КЗпП України та визначеної компетенції має право приймати рішення в тому числі про поновлення на роботі, а не комісія з ліквідації протокольним рішенням. Однак, боржник всупереч вимогам ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» не видав відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та не вніс на вказані дати в трудову книжку стягувача відповідного запису, що зокрема підтверджується постановами державного виконавця про накладення штрафів від 06.12.2016 р. та 04.01.2017 р. та свідчить про невиконання рішення суду Департаментом містобудування та земельних відносин Сумської міської ради.

З огляду на встановлені факти, надані та досліджені докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача про те, що постанова Зарічного районного суду м. Суми від 27.09.2016 р. про поновлення його на роботі не виконана Департаментом містобудування та земельних відносин Сумської міської ради у спосіб і порядок, що визначені законодавством про працю і самим рішенням суду.

За вимогами статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 2 ст. 257 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно (п. 3 ч. 1 ст. 256 КАС України).

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 34 постанови від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання роботодавцем про це наказу (розпорядження), що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обовязків.

Отже, законодавство передбачає обовязок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обовязок полягає у тому, що у роботодавця виникає обовязок видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

За вимогами п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 р. № 58 на підставі наказу (розпорядження) про поновлення працівника на роботі вносяться зміни до трудової книжки працівника. Зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу (розпорядження), визнаного судом незаконним.

У випадку невиконання роботодавцем обовязків, повязаних з виконанням судового рішення про поновлення на роботі, ч. 4 ст. 257 КАС України передбачено примусове виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Відповідно до ст. 65 вказаного Закону рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону, та вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Зазначені вимоги Департаментом містобудування та земельних відносин Сумської міської ради не дотримані.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Доказів про видачу наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі головою комісії з ліквідації Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради суду не надано, не внесено відповідні відомості до трудової книжки позивача.

Відповідно до ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Невиконання судових рішень на користь заявників неодноразово було предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (п. 40) від 19.03.1997 р. Європейський Суд зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975 р.). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Крім того, у рішенні у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15.03.2001 р. Європейський Суд зазначив, що якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс. У рішенні по справі «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 р. Європейський Суд зауважив, що виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому повинно відповідати вимогам, вміщеним у статті 6 Конвенції. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Всупереч вимог ст. 70, ч. 2 ст. 71 КАС України відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження видачі головою комісії з ліквідації відповідного наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі та ознайомлення останнього з таким наказом. Сам факт предявлення позивача рішення суду у примусовому порядку свідчить про бажання останнього бути поновленим на посаді, з якої його було звільнено.

За таких обставин, оскільки чинне трудове законодавство передбачає покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності за невиконання рішення суду про поновлення на роботі у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 27.09.2016 р. встановлено середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 у розмірі 325,24 грн.

З 09.02.2017 р. позивач працевлаштований на інше місце роботи головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Білопільському, Лебединському, Сумському районах та у м. Сумах Управління з контролю за використанням та охороною земель, що підтверджується записом № 31 у трудовій книжці (а.с. 183).

Оскільки постанова Зарічного районного суду м. Суми від 27.09.2016 р. щодо поновлення на роботі ОСОБА_1 не виконана, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток з наступного після ухвалення судом рішення дня - з 28.09.2016 року по 08.02.2017 року включно, тобто за 93 робочих дні (вересень 2, жовтень 20, листопада 22, грудень 22, січень 20, лютий 6).

Отже, середній заробіток за час невиконання рішення суду за вказаний період становить 30247 грн. 32 коп. (93 дні х 325,24 грн. середньоденний заробіток), що визначається без утримання податку й інших обов'язкових платежів, що відповідає розясненням Пленуму Верховного Суду України, наданим у п.6 Постанови № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Клопотання відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України (а.с. 39-40) задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Позов надійшов до Ковпаківського районного суду м. Суми 19.04.2017 р., ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14.04.2017 р. позов з аналогічним предметом був повернутий ОСОБА_1 для звернення до належного суду (а.с. 180).

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом з тим, відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відтак, підстави для застосування положень ст.99 КАС України відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи голови комісії з ліквідації ОСОБА_2, що питання повязані з виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовані зокрема ч. 9 ст. 267 КАС України. Між сторонами існує саме новий публічно-правовий спір з підстав, передбачених ст. 236 КЗпП України, який повинен вирішуватися саме шляхом подання нового позову, а не шляхом подання заяви у порядку ч. 9 ст. 267 КАС України.

Щодо вимог позивача про стягнення на його користь з Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради 55000 грн. моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу Україн особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З наданих суду позивачем доказів вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на лютий 2017 р. наявна заборгованість зі сплати комунальних послуг (а.с. 6 - 8), через невиконання рішення суду він не отримував заробітної плати, у звязку з чим змушений брати у борг кошти (а.с. 9, 10), не міг виконувати умови договору підряду № 1256 укладеного на будівництво гаражу (а.с. 212 - 213). Викладені факти свідчать про порушення відповідачем прав позивача, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок невиконання рішення суду, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, суд приходить до висновку, що вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню - з Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1000 грн.

Відповідно до ст. 94 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. та на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. понесені ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 2, 6 - 9, 11, 69 - 72, 160 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 28.09.2016 року по 08.02.2017 року у розмірі 30247 (тридцять тисяч двісті сорок сім) грн. 32 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів та 1000 (одну тисячу) грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень - Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 24.07.2017 року.

Суддя М.М. Косолап