Справа № 136/872/17
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/872/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"14" липня 2017 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій, підставність якого обґрунтував наступним.

Він, ОСОБА_1, є учасником бойових дій, отож має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». В 2017 році центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Вінницькій області Управлінням праці та соціального захисту населення Липовецької державної адміністрації йому було нараховано та виплачено разову грошову допомогу у розмірі 1 200 гривень, тобто у розмірі, який визначений Кабінетом Міністрів України. У той час як відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Вважає бездіяльність суб'єкта владних повноважень протиправною, оскільки конституційні права та свободи гарантуються державою та не можуть бути скасовані. При прийняття нових законів або внесені змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Крім цього, Європейський суд з прав людини вказав на неприпустимість невиконання державою покладених на нею зобов'язань в залежності від бюджетних асигнувань. Зважаючи на викладене позивач просить суд зобов'язати відповідача вчинити дії щодо перерахунку, нарахувнню і виплаті йому, ОСОБА_1, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2017 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 09.06.2017 року у справі було відкрито скорочене провадження у справі, однак за наслідками повідомлених сторонами обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначення розгляду справи до загального порядку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказуючи на те, що органи праці та соціального захисту населення як органи виконавчої влади приймають участь у бюджетному процесі виключно на стадії виконання Держбюджету і не приймають участі у його складанні чи формуванні. Виплата бюджетних коштів у розмірах, не передбачених відповідними бюджетними асигнуваннями або із інших рахунків є грубим порушенням бюджетного законодавства та тягне за собою відповідальність посадових осіб. Таким чином відповідач як виконавець розпоряджень по проведенню виплат одноразової грошової допомоги до 5 травня в компетенцію якого не входить формування видатків Державного бюджету, діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, тому просить суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін спору, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про таке.

Згідно посвідчення серія НОМЕР_1 виданого 29.01.2016 року із позначкою безтермінове, ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Згідно інформації Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області (а.с.9), ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» було виплачено разову грошову допомогу у розмірі 1200 гривень.

Позивач непогодившись із вказаною виплатою, звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень щодо невиплати у повному розмірі разової щорічної грошової допомоги до 5 травня встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення» за 2017 рік, а також зобов'язати його вчинити відповідні дії задля відновлення його порушених прав.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, встановлено виплату учасникам бойових дій щорічної до 5 травня разової грошової допомоги у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Крім того, 01.01.2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" від 28.12.2014 року №79-VІІІ.

Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «;Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій - 1200 гривень (п. 1 1.1 Постанови).

Зі змісту рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 вбачається, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що у 2017 році виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», неправомірно здійснена в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, оскільки розмір виплати визначений Кабінетом Міністрів України є значно меншим ніж той, що передбачений ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Фактично розмір даної виплати, встановлений Кабінетом Міністрів України не відповідає вимогам ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що є неприпустимим, оскільки підзаконні нормативні акти не можуть суперечити самим законам на виконання яких вони видаються.

Законодавче визначення, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, жодним чином не надає право Кабінету Міністрів України своїми постановами змінювати розміри виплат встановлених законом в сторону їх зменшення.

Аналіз економічного стану України, прогнозування можливих надходжень та витрат Державного бюджету на наступний рік, за відсутності економічної можливості профінансувати виплати визначені ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" надавало можливість Кабінету Міністрів України внести відповідний законопроект до Верховної Ради України, задля приведення розміру виплат, визначених законодавчо до екномічно обґрунтованих.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності.

Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відтак виходячи з сутності даного принципу, передумовою можливості застосування до спірних правовідносин положень Постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" - є її відповідність даної постанови законам України.

Враховуючи, те, що розмір виплати до 05 травня, встановлений даною постановою є меншим ніж той, що встановлений ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тобто суперечить законодавчо встановленому, застосування даних положень Постанови в даній справі є неможливим.

Суд, вважає за необхідне зазначити, що принцип законності поширюється не лише на суди та суддів, а й на всіх громадян України, посадових осіб та органи державної влади в тому числі.

Відповідач, як орган державної влади зобов'язаний у своїй діяльності керуватись Конституцією, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами Мінпраці, розпорядженнями голови обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації, актами відповідних органів місцевого самоврядування, а також положенням про управління.

При цьому керуватись підзаконними нормативними актами відповідач має право лише в тій частині, що не суперечать Законам України, що є сутністю принципу законності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі не встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення за 2017 рік, а в визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року №223 "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" - є неправомірними, оскільки порушують принцип законності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виплата позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2017 році здійснено не в повному обсязі всупереч вимог діючого законодавства, відтак порушені права та інтереси позивача зі сторони відповідача підлягають захисту судом.

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень. Втім судом було встановлено, що останній вчинив дії щодо виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня в 2017 році виплативши не в повному обсязі, всупереч вимог діючого законодавства.

Згідно п. 5 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року визначено, що відповідно до частини другої статті 11 КАС Українисуд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. При цьому слід ураховувати, що в такому разі в мотивувальній частині рішення суд повинен навести відповідне обґрунтування.

Отож для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, які йому гарантовані Конституцією України та спеціальним Законом, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та здійснити захист порушених прав позивача у спосіб шляхом визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень та зобов'язання його вчинити дії щодо нарахування виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги.

За таких обставин, суд задовольняє позов частково.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.94 КАС України, а тому зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, суд компенсує судові витрати у вигляді судового збору за рахунок Державного бюджету України, у відповідності до положень частини 5 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.8, 17, 79, 94, 104-106, 143, 158-163, п.8 ч. 6 ст.183-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі не встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту населення за 2017 рік.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2017 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» на момент проведення виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Липовецький районний суд Вінницької області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.Т. Кривенко