Справа № 569/5052/17
Суддя: Бердій М.А.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/5052/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області,

в складі судді - Бердія М.А.,

при секретарі - Абашиній О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Павлюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Харчука Миколи Феодосійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з адміністративним позовом, в якому зазначив, що постановою в справі про адміністративне правопорушення, винесеною 18 березня 2017 року поліцейським роти №4 батальйону УПП в м.Рівному Харчуком М.Ф., його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. З даною постановою позивач не згідний, оскільки вважає, що правопорушення він не скоював, ПДР України не порушував. Вказує, що жодних доказів його порушення не надано. Вважає постанову серії АР № 124095 від 18.03.2017 року незаконною, та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 адміністративний позов підтримав, з підстав викладених у позові. Просить суд, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії АР №124095 від 18 березня 2017 року, винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Харчуком Миколою Феодосійовичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Пояснив суду, що 18 березня 2017 року він дійсно перебував в автомобілі ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1, але транспортним засобом керував його знайомий ОСОБА_4, який на момент фіксування адміністративного правопорушення поліцейськими відійшов за деталями для автомобіля. Він на момент відсутності водія здійснював ремонт електропроводки, яка задимілася під час руху автомобіля, а саме заміну запобіжників. В цей час до припаркованого автомобіля ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1 підійшов працівник поліції з вимогою пред'явити документи, що надають право керувати транспортним засобом. Він пояснив, що транспортним засобом не керував, документи, що підтверджують право керування автомобілем у нього відсутні. Після чого поліцейським була винесена постанова серії АР №124095 про накладення на нього адміністративного стягнення.

Представник відповідача Павлюк В.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. Додатково пояснив, що працівники поліції, які здійснили зупинку транспортного засобу встановили, що керував автомобілем без права керування ним саме позивач ОСОБА_1, який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 126 КУпАП. До матеріалів справи долучено відеозапис з якого видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом. А тому, постанова про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.126 КУпАП є законною.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідача Павлюка В.В., показання свідка ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

В судовому засіданні встановлено, що 18 березня 2017 року поліцейським роти №4 батальйону УПП в м.Рівному Харчуком М.Ф., відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., в якій зазначено, що 18 березня 2017 року о 10 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 без права керування ним, а саме був позбавлений права керування Рівненським міським судом 10.10.2016 року, чим порушив п.2.1 (а) ПДР України.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 3 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

В судовому засіданні, свідок ОСОБА_4 показав суду, що у березні 2017 року керував транспортним засобом ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, останній сидів на пасажирському сидінні. Рухаючись по вул. Райдужній в напрямку до вул. Бічна в автомобілі сталося задимлення проводки, внаслідок чого свідок зупинив автомобіль та пішов до магазину, який знаходиться неподалік, з метою купити запобіжники. ОСОБА_1 залишився в машині. Те, що за автомобілем їхала поліція не бачив. Про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 дізнався з його слів.

Оглянутим у судовому засіданні відеозаписом не підтвердився факт керування ОСОБА_1 автомобілем ВАЗ 21061, державний номерний знак НОМЕР_1. Однак, суд не бере до уваги вищевказаний відеозапис, тому що даний доказ є недопустимим, оскільки в постанові серії АР №124095 не зазначено відомості про фіксування порушення технічним засобом, яким здійснено відеозапис, які повинні бути зазначенні відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП

Частино 2 ст. 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин зазначених у позові, а отже вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є недоведеною.

Враховуючи недоведеність правомірності винесеної поліцейським постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 126 КУпАП, ст.ст.9, 14, 17, 69-71, 86, 138, 158-160, 162-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Харчука Миколи Феодосійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії АР №124095 від 18 березня 2017 року, винесену інспектором роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Харчуком Миколою Феодосійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.