Справа № 644/3421/17
Суддя: Матвієвська Г. В.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/3421/17
Провадження № 2-а/644/155/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року м.Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Харкова Матвієвська Г.В. розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, третя особа Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про визнання дій та бездіяльності незаконними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, третя особа Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, яка полягає у припиненні виплати пенсії ОСОБА_1; зобовязати Індустріальне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) негайно після проголошення судового рішення; стягнути з Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) нараховані йому пенсійні виплати за період з квітня 2017 року по день проголошення судового рішення. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 2000 року здобув право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № 607756, яке видане Пенсійним фондом України на імя позивача 26.10.2000 року. До липня 2014 року позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України м. Сніжне Донецької області. З набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595, якою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областе, у населеному пункті, де мешкав позивач, було припинено здійснення повноважним відповідним органом Пенсійного фонду України, а також зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування. У звязку з цим позивач змушений був залишити місце свого постійного проживання та, не маючи інших джерел існування крім пенсії, звернутися до Управління праці та соціального захисту населення щодо постановки на облік в якості внутрішньо переміщеної особи та із заявою про взяття на облік та виплату пенсії до іншого територіального органу Пенсійного фонду України. З липня 2014 року позивача поставлено на облік до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова. У квітні 2017 року на картковий рахунок позивача не була зарахована щомісячна пенсія. 27 квітня 2017 року позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій вимагав пояснити причини невиплати йому пенсії, а також погасити заборгованість, на що отримав відповідь № 79/К-14 від 10.05.2017 року, згідно якої виплата пенсії позивачу була зупинена на підставі наказу № 26 УПСЗН Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 06 квітня 2017, яке було прийнято на підставі Постанови КМ України № 365 від 08.06.2016 року. Додатково позивач зазначив, що він знаходився на непідконтрольній території з поважних причин, а саме: згідно копії довідки № 19 від 14.04.2017 року виданої Центральною міською лікарнею м.Сніжне, про те що ОСОБА_1 в період з 25.03.2017 року по 14.04.2017 року знаходився на лікуванні в кардіологічному відділенні, де йому було встановлено діагноз «Гострий повторний інфаркт міокарда»; згідно епікрізу на момент виписки з Центральної міської лікарні м. Сніжного, з рекомендацією знаходитися на обліку у сімейного лікаря до 2 місяців; згідно копії консультативного висновку № 57003 від 05.05.2017 року, що підтверджує діагноз ОСОБА_1, виданий Інститутом загальної та невідкладної хірургії ім.. ОСОБА_2 Національної академії медичних наук України м.Харків. також позивач зазначив, що із рішенням відповідача він не згодний, у звязку із цим він змушений звернутися до суду з цим позовом.

Представник відповідача, надав до суду заперечення проти позову, в яких просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що припиняючи позивачу виплату пенсії, Управління діяло в межах своєї компетенції згідно з діючим законодавством, не порушуючи норм права, що діють в системі пенсійного забезпечення, а саме: Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 2015 р. № 615 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596 і від 5 листопада 2014 року № 637».

Вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 з 2000 року здобув право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № 607756, яке видане Пенсійним фондом України на імя позивача 26.10.2000 року.

З липня 2014 року позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова (на теперішній час Індустріальне обєднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 25.04.2017 року № НОМЕР_2, згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

З квітня 2017 року пенсійні виплати позивачу були призупинені у звязку з наказом Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 06.04.2017 року № 26 про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_3 на підставі п.п. 3,4 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

27 квітня 2017 року позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій вимагав пояснити причини невиплати йому пенсії, а також погасити заборгованість, на що отримав відповідь № 79/К-14 від 10.05.2017 року, згідно якої виплата пенсії позивачу була зупинена на підставі наказу № 26 УПСЗН Адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 06 квітня 2017, яке було прийнято на підставі Постанови КМ України № 365 від 08.06.2016 року.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Ст. 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» закріпляє право громадян України на отримання пенсій.

Ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у звязку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Ст. 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлений виключний перелік підстав для припинення пенсії, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначається, що зміна умов і норм загальнообовязкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до практики Конституційного Суду України, який розглянувши справу № 1-32/2009 від 7 жовтня 2009 року установив, що Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у звязку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з норм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обовязку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України відповідно до яких громадян мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (…). Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може повязуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобовязана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами. Таким чином, за аналогією, так само не може бути обмежено право на отримання пенсії особі незалежно від місця проживання в Україні.

Всупереч зазначеному рішенню КСУ, а також Конституції і Законам України, відповідач позбавив позивача права на отримання пенсії на підставі КМ України.

Практика Європейського суду з прав людини підтверджує, що дискримінація щодо виплати пенсії і інших соціальних виплат за ознакою місця проживання суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Пічкур проти України», Суд зазначив, що обмеження на отримання пенсії залежно від місця проживання є порушенням ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення позову, з тих підстав, що дії Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 є протиправними.

Відповідно до ст. 94 КАС України з на користь позивача слід стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 46 Конституції України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст.ст. 6-14, 71, 94, 159-163, 167, 183-2, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, третя особа Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про визнання дій та бездіяльності незаконними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, яка полягає у припиненні виплати пенсії ОСОБА_1.

Зобовязати Індустріальне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова поновити виплату пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) негайно після проголошення судового рішення.

Стягнути з Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) нараховані йому пенсійні виплати за період з квітня 2017 року по 28.07.2017 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судові витрати по справі в розмірі 640 грн. 00 коп. (судовий збір).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя: