Справа № 805/2451/17-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

27 липня 2017 року Справа № 805/2451/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Арестова Л.В. розглянувши у матеріали адміністративного позову Садівничого товариства Вікторія до Головного управління Держземагенства у Донецькій області, треті особи Маріупольська міська рада, Головне територіальне управління юстиції в Донецькій області, управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, центру державного Земельного кадастру, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту, -

В С Т А Н О В И В :

Садівниче товариство Вікторія звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до (з урахуванням уточнень) Головного управління Держземагенства у Донецькій області, треті особи Маріупольська міська рада, Головне територіальне управління юстиції в Донецькій області, управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, центру державного Земельного кадастру, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку № 81 с/т Вікторія площею 0,0502 га для ведення садівництва, виданий ОСОБА_1 18 листопада 2009 року Держкомземом в м. Маріуполі Донецької області та зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю під № 01 09 109 003 17.

З матеріалів позову вбачається, що, за твердженнями позивача, дана земельна ділянка була виділена йому для ведення садівництва. Товариство від неї не відмовлялось. ОСОБА_1 ніколи не була членом Садівничого товариства Вікторія. Акт на право власності на земельну ділянку № 81 с/т Вікторія, виданий громадянці, містить відомості, що не відповідають дійсності, право власності на вказану земельну ділянку набуто ОСОБА_1 незаконно. На підставі наведеного акт, на думку позивача, є протиправним.

Відповідно до п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства та чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб'єкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Як вбачається з адміністративного позову предметом даного спору є питання правомірності видачі ОСОБА_1 акту на право власності на земельну ділянку, яким засвідчено право власності зазначеної особи на цю земельну ділянку.

Таким чином, предметом спору у цій справі є правомірність набуття ОСОБА_1 права власності на визначену земельну ділянку, а, отже у даному випадку існує спір про право, що у свою чергу, виключає можливість його розгляду у порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, ОСОБА_2 Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Таким чином, субєкти владних повноважень можуть бути учасниками як публічних так і приватних правовідносин.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ч. 1 ст. 126 цього Кодексу).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної ОСОБА_2 Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної ОСОБА_2 Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суддя зазначає, що спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії субєкта владних повноважень.

За таких обставин рішення субєкту владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його правомірності в порядку цивільного або господарського судочинства.

У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та предявлятися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою предявлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є захист речового права особи (зокрема права власності на землю), яке порушено в результаті прийняття рішення субєктом владних повноважень.

Висновок про те, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у його постановах від 28 квітня 2015 року (21-173а15), 4 листопада 2015 року (21-3296а15), від 26 січня 2016 року (2а-777/12/0970), від 1 березня 2016 року (21-3174а15) та інших.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Проаналізувавши наведене вище суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо правомірності рішень (дій, бездіяльності) субєкту владних повноважень, наслідком яких є вирішення питання щодо матеріального права особи - не може розглядатись за правилами адміністративного судочинства, так як у даних правовідносинах субєкт владних вирішуючи питання щодо цивільних прав особи.

Частиною 2 ст. 161 КАС України визначено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, лише з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Беручи до уваги наведене вище, суддя дійшов висновку про те, що подану товариством позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за даним адміністративним позовом.

Згідно до ч. 6 ст. 109 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, розгляд даного спору має здійснюватись за правилами господарського судочинства.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 107, 109, 160, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В АЛ И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою Садівничого товариства Вікторія до Головного управління Держземагенства у Донецькій області, треті особи Маріупольська міська рада, Головне територіальне управління юстиції в Донецькій області, управління Державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, центру державного Земельного кадастру, ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту.

Розяснити позивачеві, що заявлені ним позовні вимоги підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Розяснити позивачеві, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадження або без виклику особу яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Арестова Л.В.