Справа № 826/8348/16
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8348/16 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Приходько К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказу, поновлення на роботі та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві та просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві в частині звільнення ОСОБА_2, поновити його на посаді ОСОБА_2, зобов'язати Головне управління Національної поліції у м. Києві розглянути кандидатуру ОСОБА_2 для зайняття посади у відповідності до п. 9 розділу XЙ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію», стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, тому у відповідності до ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві від 06.11.2015 №1019 о/с майора міліції ОСОБА_2 звільнено з посади старшого оперуповноваженого відділу карного розшуку Солом'янського управління у відповідності з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ на підставі п.п. «г» (через скорочення штатів) пункту 64 у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік).

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні позивача його не було у встановленому КЗпП України порядку попереджено про звільнення у зв'язку зі скороченням штатів, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості працевлаштуватися в органи поліції.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві при прийняті наказу від 06.11.2015 за №1019 о/с діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» вирішено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, та утворити територіальні органи Національної поліції, в тому числі Головне управління Національної поліції в м. Києві.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1388 «Про організаційно-штатні питання» визнано такими, що втратили чинність штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств МВС України згідно з переліком змін у штатах МВС. Згідно витягу з Переліку змін у штатах МВС в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві скасовані всі штати й скорочені усі посади.

Відповідно до пунктів 8 - 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (опубліковано 06 серпня 2015 року в газеті «Голос України») передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів. Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону.

Отже, Законом України «Про Національну поліцію» передбачено право осіб, які проходили службу в органах внутрішніх справ (міліції) і відповідають вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, за їх бажанням (згодою) бути прийнятими на службу до поліції.

Наведеним нормам кореспондують приписи пункту 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року № 114, відповідно до якого особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації.

Отже, у разі реалізації працівниками органів внутрішніх справ права на подальшу службу в поліції, вони звільняються зі служби в органах внутрішніх справ та приймаються на відповідну запропоновану їм посаду до поліції.

Тобто, положеннями Закону закріплено право працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, відповідають вимогам до поліцейських, а також упродовж трьох місяців з дня опублікування Закону могли бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

У разі ж, якщо працівники міліції, які не були прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, вони звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Позивач зазначає, що його всупереч нормам КЗпП України не було попереджено про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням штатів.

Колегія суддів звертає увагу, що застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми Закону України «Про Національну поліцію», які є спеціальними, а не норми КЗпП України.

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (опубліковано 06 серпня 2015 року в газеті «Голос України») передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

З огляду на викладене, про наступне вивільнення позивач вважається попередженим 06.08.2015.

Тримісячний термін на реалізацію права бути прийнятим службу в поліції у позивача закінчився 06.11.2015.

Судом встановлено, що до закінчення цього строку позивач не виявив бажання проходити службу в органах Національної поліції, оскільки не звертався з відповідними рапортами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ в частині про звільнення ОСОБА_2 у зв'язку зі скороченням штатів на підставі пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

У зв'язку з цим не підлягають задоволенню і вимоги про поновлення його на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, які є похідними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову про зобов'язання Головного управління Національної поліції у м. Києві розглянути кандидатуру ОСОБА_2 для зайняття посади у відповідності до п. 9 розділу XЙ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про національну поліцію», оскільки позивач не звертався до вказаного органу із заявами про прийняття на роботу чи про участь у конкурсах на зайняття вакантної посади, як це передбачено положеннями Закону України «Про Національну поліцію».

При вирішенні справи колегія справи також враховує, що позивачем при поданні позову було подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду.

Місячний строк на звернення до суду з даною категорією позовів, встановлений ч. 3 ст. 99 КАС України, позивачем не пропущено, оскільки відповідачем не надано доказів ознайомлення ОСОБА_2 з оскаржуваним наказом про звільнення чи вручення копії наказу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги позивача висновки суду першої інстанції не спростовують та відхиляються судом так, як є помилковими.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді І.О. Грибан
О.А. Губська

Повний текст ухвали виготовлено 27.07.2017

Головуючий суддя Парінов А.Б.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.