Справа № 807/1558/13-а
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

807/1558/13-а

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

24 липня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого адміністративного суду України Донець О.Є., перевіривши касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" до Закарпатської митниці ДФС України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в:

Закарпатська митниця ДФС подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі № 807/1558/13-а.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 червня 2017 року касаційну скаргу Закарпатської митниці ДФС в порядку, передбаченому статтею 213 Кодексу адміністративного судочинства України, було залишено без руху для виправлення недоліків.

У встановлений судом строк скаржником було усунуто недоліки касаційної скарги.

Після дослідження змісту оскаржуваного судового рішення суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі Закарпатська митниця ДФС, не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті – пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Судами встановлено, що 12 листопада 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" та компанією ANTON DURBECK GmbH було укладено контракт № 47 про купівлю свіжих фруктів на загальну суму 500000 Євро.

У відповідності до цього контракту 17 листопада 2012 року позивач, з метою митного оформлення товару: продукти рослинного походження: їстівні плоди, банани свіжі, сорту Green Exelban, врожай 2012 року, не в первинній упаковці, подав до митного органу митну декларацію за № 305090000/2012/017358, відповідно до якої митну вартість товару визначено за ціною договору (вартість операції). Митна вартість товару зазначалась у розмірі 146045,66 грн. (тобто за рівнем митної вартості 0,7478 євро/кг).

При митному оформленні вантажу у митного органу виникли сумніви щодо відповідності заявленої ціни товару – спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками можливе заниження митної вартості вантажу, вартість ідентичних та подібних товарів, а тому посадовою особою митного органу 17 листопада 2012 року було витребувано додаткові документи для підтвердження митної вартості товару (каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, таабо інформація біржових організацій про вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; інші наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару) та подано відповідний запит до відділу митних платежів.

В цей же день Товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" повідомило митний орган про неможливість подання додаткових документів.

Після опрацювання поданих для митного оформлення декларантом документів на підтвердження заявленої митної вартості, відділом митних платежів було винесено рішення про коригування митної вартості товарів від 17 листопада 2012 року № 305000003/2012/100344/2, згідно якого митну вартість ввезеного товару визначено з використанням шостого (резервного) методу з розрахунку 0,9430 Євро/кг.

З метою недопущення псування товару, позивач подав митну декларацію від 18 листопада 2012 року № 305090000/2012/017375 із скорегованою митною вартістю товару.

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині 2 цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а саме такими є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об’єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно із положеннями статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст.63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст.64 цього Кодексу.

Із системного аналізу вищенаведеного слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов’язковою при її обчисленні.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Закарпатської митниці ДФС на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фрутс" до Закарпатської митниці ДФС України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, про визнання протиправними та скасування рішень.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя О.Є. Донець