Справа № 826/9779/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
826/9779/15 Головуючий у 1-й інстанції Мазур А.С.
Суддя-доповідач Петрик І.Й.
судді Київського апеляційного адміністративного суду
Петрика І.Й. у справі № 826/9779/15.
18 липня 2017 року м. Київ
ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС»), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), третя особа - Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Український фінансовий світ" (далі - ПАТ «КБ «УФС»), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 жовтня 2015 року усі позовні вимоги задоволено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач, - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» Оберемко Роман Анатолійович, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене рішення та відмовити у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України, усі питання, що виникають при судовому розгляді адміністративної справи колегією суддів, вирішуються більшістю голосів суддів; при прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання судового рішення. Головуючий у судовому засіданні голосує останнім; суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
Реалізовуючи право на окрему правову позицію, своє непогодження з рішенням більшості суддів у даній справі мотивую наступним чином.
З матеріалів справи вбачається, що базові аргументи відповідачів на користь незадоволення позову ґрунтуються на нікчемності договору банківського вкладу, підписаного між позивачем та ПАТ «КБ «УФС», а також на твердженні, що кошти на депозитний рахунок позивача надійшли внаслідок грошових маніпуляцій іншого клієнта банку, який, на думку сторони, «роздробив» свої кошти на декілька депозитних рахунків, включаючи позивача, з метою створення для себе переваг в отриманні грошової компенсації за вкладом.
Згідно з п.1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. № 516, залучення банком вкладів юридичних і фізичних осіб, підтверджується, зокрема, договором банківського вкладу з видачею іншого документа, що свідчить про внесення грошової суми і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту.
У зв'язку з цим, договір банківського вкладу, підписаний між позивачем та ПАТ «КБ «УФС», а також квитанція, яка підтверджує виконання умов цього правочину, безпосередньо стосуються предмету доказування і мають істотне значення для правильного встановлення обставин справи.
Крім того, дана копія квитанції не містить усіх нормативно встановлених обов'язкових реквізитів касового документа. Так, відповідно до п. 1.3. розд. IV Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України № 174 від 01.06.2011 р., касові документи мають містити такі обов'язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. Однак, у наданій позивачем копії квитанції (арк. спр. 23), відсутній підпис платника.
Доказова сила наданої позивачем копії квитанції також нівелюється відсутністю в ній такого реквізиту, як час здійснення операції. Відповідно до п. 1.13. розд. IV цієї ж інструкції банк у разі здійснення касових операцій протягом операційного часу проставляє на касових документах поточну дату здійснення касової операції, а в післяопераційний час - поточну дату і час приймання документів або напис чи штамп "вечірня" або "післяопераційний час". Проте, у наданій позивачем копії квитанції відсутнє будь-яке зазначення часу здійснення операції.
За правилами ст. 1048 ЦК України України договір банківського вкладу є реальним та оплатним договором, тому його слід вважати укладеним з моменту прийняття банком переданої вкладником грошової суми. Відсутність належного підтвердження залучення банком коштів вказує на недотримання вимоги щодо письмової форми договору. Це, в свою чергу, може слугувати реальною підставою для нікчемності правочину.
Так, відповідно до постанови Верховного Суду України № 6-118 цс14 від 29 жовтня 2014 р. письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.
Виходячи з принципу офіційного з'ясування обставин у справі, адміністративний суд може самостійно виявити докази, яких, на його думку, не вистачає для встановлення достовірності доводів та заперечень сторін.
Відповідно до п. 5 ст. 11 КАС України суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази. Згідно з п. 2 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися в суді першої інстанції.
Суддя Петрик І.Й.