Справа № 716/617/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 716/617/17

Головуючий у 1-й інстанції: Стрілець Я.С.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

20 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника відповідача Кривохижі В.М.

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Заставнівський районний суд Чернівецької області постановою від 17.05.2017 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу позивач заперечив проти апеляційної скарги та просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивачу 11.09.2016 року виповнилося 55 років, що підтверджується копією паспорта (а.с. 7).

Згідно відомостей трудової книжки колгоспника (а.с. 8-9), що досліджена в судовому засіданні, позивач 15 листопада 1981 року був прийнятий в члени колгоспу, що підтверджується розділом трудової книжки «Членство в колхозе» (запис № 1). В той же день, 15.11.1981 р. був прийнятий на роботу в колгосп «Зоря» на посаду шофера, що підтверджується розділом трудової книжки «Сведения о работе» (запис № 1). 15 травня 1982 року його було переведено на посаду тракториста - машиніста що підтверджується розділом трудової книжки «Сведения о работе» (запис № 2).

На підставі протоколу №2 від 10.02.2000 р., як вказує відповідач у своєму листі про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, правонаступником колгоспу «Зоря» є ТОВ «Зоря». Відповідно до даних змін в організаційній структурі підприємства відбулись кадрові зміни, які полягали у звільненні з членів колгоспу та прийняття цих же працівників на тих же посадах у новостворене сільськогосподарське підприємство.

Саме тому, 10.02.2000 р. позивач звільнений з членів колгоспу «Зоря»,що підтверджується розділом трудової книжки «Членство в колхозе» (запис №2). Записом №3 трудової книжки розділу «Членство в колхозе» 10.02.2000 р. прийнятий у новостворене с/г підприємство трактористом-машиністом. 20 жовтня 2008 року позивач був звільнений з роботи за п. 2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується розділом трудової книжки «Членство в колхозе» (запис №4).

02.12.2016 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Заставнівському районі із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення", так як з 15.05.1982 по 20.10.2008 працював трактористом-машиністом в колишньому колгоспі "Зоря", селянській спілці співвласників "Зоря" та в товаристві з обмеженою відповідальністю "Зоря".

Згідно рішення відповідача від 01.03.2017 №1111/02 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв'язку з не підтвердженням безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві, що дало б право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 10). Зі змісту даного рішення також вбачається, що відповідачем визнано факт наявності загального страхового стажу позивача понад 34 роки.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

За змістом пункту "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Статтею 62 вищевказаного Закону встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 Порядку підтвердження періодів роботи передбачено, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (далі - Порядок №18-1), для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах за місцем проживання (реєстрації) документи, в тому числі заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637) встановлено правило, згідно якого при призначенні пільгових пенсій необхідне надання довідок встановленого зразка з метою підтвердження відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, і видаються підприємством, на якому особа працювала або правонаступником (пункт 20 Порядку). У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно п. 20 порядку №637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Порядок призначення пенсій на пільгових умовах цій категорії працівників роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №7. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, належать працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільгоспробіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відпрацювали повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, і в тому випадку, якщо в між польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, з ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо.

Віднесення господарства до сільгосппідприємств, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, здійснюється відповідно до класифікатора галузей народного господарства. До сільськогосподарських належать підприємства, які виробляють продукцію рослинництва і тваринництва. Єдина назва професії „тракторист-машиніст", запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. До числа трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільгосппродукції, віднесено працівників, прийнятих на роботу трактористами-машиністами, які мають про це відповідні посвідчення. Для призначення пенсії на пільгових умовах марка трактора, на якому працює тракторист-машиніст, значення не має.

Відповідно матеріалам справи, а саме копії трудової книжки, позивач працював трактористом з 15.11.1981 року по 20.10.2008 року в колгоспі "Зоря" та ТОВ "Зоря".

Отже, стаж роботи позивача на посаді тракториста машиніста за період з 15.11.1981 року та 20.10.2008 року - на роботі , що дає право на пільгову пенсію, перевищує 20 років та є достатнім для можливості призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Разом з тим, другою необхідною умовою для зарахування такого стажу до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах є безпосередня зайнятість особи у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, можливість підтвердження права позивача на призначення йому пільгової пенсії як трактористу безпосередньо зайнятому у виробництві сільськогосподарської продукції можлива лише за наявності підтвердження такого факту за допомогою встановленого у Порядку способу, а саме відповідними уточнюючими довідками або показами свідків (осіб, які безпосередньо працювали з позивачем та можуть підтвердити факт його зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції).

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять таких довідок, а свідків, в підтвердження свої доводів до судового процесу позивач не залучав, суд приходить до висновку, що дані обставини, унеможливлюють встановлення безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції, без підтвердження якої право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 12 листопада 2015 року у справі № К/800/32884/15.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність у відповідача обов'язку призначати позивачу пенсію на пільгових умовах, у зв'язку із відсутністю необхідного підтвердження факту безпосередньої зайнятості позивача у виробництві сільськогосподарської продукції, а тому відповідач відмовляючи у призначенні пенсії позивачу дія відповідно до вимог чинного законодавства, що в свою чергу свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області задовольнити повністю.

Постанову Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 липня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.