Справа № 442/4921/13-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року м. Київ К/800/22569/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівЄрьоміна А.В.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради Львівської області (далі - УПСЗН Дрогобицької міської ради) про зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою УПСЗН Дрогобицької міської ради на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 у Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області пред'явив позов до УПСЗН Дрогобицької міської ради про зобов'язання вчинити дії.

Просив:

- визнати протиправною відмову УПСЗН Дрогобицької міської ради у призначенні йому допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- зобов'язати УПСЗН Дрогобицької міської ради призначити та виплатити йому допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відповідності до раніше поданої заяви про призначення такої допомоги.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 жовтня 2013 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову УПСЗН Дрогобицької міської ради у призначенні ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку.

Зобов'язано УПСЗН Дрогобицької міської ради призначити та виплатити ОСОБА_4 допомогу по догляду за дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею трирічного віку у відповідності до раніше поданої заяви про призначення такої допомоги.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 жовтня 2013 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Позовні вимоги ОСОБА_4 по 15 січня 2013 року включно залишено без розгляду.

Визнано протиправною відмову УПСЗН Дрогобицької міської ради у призначенні ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - до досягнення нею трирічного віку.

Зобов'язано УПСЗН Дрогобицької міської ради призначити та виплати ОСОБА_4 допомогу по догляду за дитиною - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, - до досягнення нею трирічного віку, починаючи з 16 січня 2013 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, УПСЗН Дрогобицької міської ради подало касаційну скаргу.

Посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 27 березня 2012 року позивач з усіма необхідними документами (свідоцтвом про народження дитини, свідоцтвом про його шлюб з дружиною, яка є рідною сестрою матері дитини, свідоцтвом про народження дружини та її сестри матері дитини) звернувся до Стебницького відділу надання всіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг Дрогобицького УПСЗН з заявою про призначення йому допомоги по догляду за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення цією дитиною трирічного віку.

Листом від 24 квітня 2012 року № 338 відповідачем відмовлено йому у призначення допомоги по догляду за дитиною, з тих підстав, що він не є родичем даної дитини та з посиланням, зокрема, на Постанову Пленуму Верхового Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

ОСОБА_4 в подальшому звертався зі скаргою щодо відмови йому у призначенні допомоги по догляду за дитиною на ім'я начальника УПСЗН Дрогобицької міської ради, на що йому була надана письмова відповідь від 22 червня 2012 року № 1497, згідно з якою підстав для призначення позивачеві допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку немає, так як останній не є повнорідним родичем для даної дитини.

Не погоджуюсь з такими рішення відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні ОСОБА_4 допомоги по догляду за дитиною - ОСОБА_5 до досягнення нею трирічного віку з посиланням на Постанову Пленуму Верхового Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" є безпідставною.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із такою правовою позицією суду із огляду на наступне.

Відповідно до частини сьомої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Звідси, тлумачення поняття «близькі родичі» може бути витлумачене судом з огляду на його розуміння законодавцем, вказане в статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, згідно якого це - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною.

Аналогічну норму містить пункт 17 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми", в якій зазначено, право на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, дідусь, бабуся або інший родич, який фактично здійснює догляд за дитиною.

Судом апеляційної інстанції на підставі наявних у справі копій документів встановлені родинні зв'язки між позивачем та дитиною.

Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 08 червня 2012 року та від 29 травня 2013 року позивач здійснює догляд за племінницею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина доглянута, умови проживання задовільні, мати дитини ОСОБА_6 претензій до ОСОБА_4 не має.

Крім того, судами встановлено, що ОСОБА_4 23 березня 2012 року, згідно з наказом Дрогобицької ОДПІ від 23 березня 2012 року "Про надання відпустки по догляду за дитиною", у відповідності до вимог статті 18 Закону України "Про відпустки" та частини сьомої статті 179, статті181 КЗпП України, було надано відпустку по догляду за дитиною терміном з 23 березня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, ОСОБА_4 є чоловіком рідної сестри матері дитини віком до трьох років, за якою здійснював догляд, тобто наділений державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання допомоги по догляду за дитиною, більше того між ним та державою було встановлено певний правовий зв'язок у визначеній сфері життєдіяльності, оскільки перебував у відпустці по догляду за дитиною, а держава наділивши осіб зазначеною соціальною гарантією, таким чином взяла на себе публічне зобов'язання забезпечити належний матеріальний рівень осіб, які мають дітей віком до трьох років.

Разом з тим, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду з позовом, відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги

ОСОБА_4 по 15 січня 2013 року включно слід залишити без розгляду.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 пред'явив позов у липні 2013 року та оскаржує дії УПСЗН Дрогобицької міської ради щодо відмови у призначенні йому допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав у липні 2013 року, тобто пред'явив позов поза межами строку звернення до суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, поважних підстав для поновлення строку звернення до суду із позовом не навів, тому колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з позицією суду апеляційної інстанції про доцільність залишення позовних вимог по 15 січня 2013 року включно без розгляду.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчинення процесуальних дій.

Оскільки суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до управління праці та соціального захисту населення Дрогобицької міської ради про зобов'язання вчинити дії - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Єрьомін А.В.

Швед Е.Ю.