Справа № 814/1836/16
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1836/16

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів Єщенка О.В., Федусика А.Г.

за участю секретаря Осавуляк О.А.

розглянув у судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Миколаївській області Національної поліції України на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 за адміністративним позовом Казанківського районного центру зайнятості до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області Національної поліції України про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на ч.4 п.1 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 №1533-ІІІ, просив суд стягнути з Головного управління Національної поліції у Миколаївській області Національної поліції України, на свою користь, кошти, виплаченого матеріального забезпечення по безробіттю у сумі 23126 грн. 77 коп.

За наслідками розгляду адміністративного позову Миколаївським окружним адміністративним судом 14 березня 2017 ухвалено постанову про задоволення адміністративного позову.

Суд першої інстанції стягнув з Головного управління Національної поліції у Миколаївській області Національної поліції України на користь Казанківського районного центру зайнятості кошти у сумі 23126 грн. 77 коп.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно до розрахункової довідки позивачем було виплачено допомогу по безробіттю: ОСОБА_1 - 3243 грн. 88 коп.; ОСОБА_2 10158 грн. 84 коп.; ОСОБА_3 7778 грн. 74 коп.; ОСОБА_4 1945 грн. 81 коп. А всього 23126 грн. 77 коп.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції у Миколаївській області Національної поліції України, посилаючись на допущені судом порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, закрити провадження у справі з тих підстав, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач послався на те, що спір не є публічно-правовим, оскільки жодна із сторін у даному спорі не виступає як субєкт владних повноважень у розумінні КАС України та не виконують владних управлінських функцій. Позивачем не оскаржуються будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, а вирішується питання щодо стягнення матеріальної шкоди.

У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявились, суд апеляційної інстанції, визнає за необхідне розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, як то передбачено ч.1 ст. 41 КАС України.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що: «Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд) створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду.

Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Діяльність Фонду регулюється Основами законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Законом України "Про зайнятість населення", цим Законом, іншими законами у сфері загальнообов'язкового державного соціального страхування та статутом Фонду, який затверджується правлінням Фонду».

Судом першої інстанції встановлено, що Казанківським районним центром зайнятості на адресу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області були надіслані претензії №9, 10, 11, 12 від 04 серпня 2016 про зобовязання сплатити заборгованість в загальній сумі 23126 грн. 77 коп., що виникла в звязку з поновленням ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на службі, які, до прийняттям судом рішення, отримували допомогу по безробіттю.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обов'язком доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до частини четвертої статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої статті 50 КАС України свідчить, що громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Крім того, пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

Частиною четвертою статті 35 Закону № 1533-ІІІ передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному, у разі поновлення його на роботі за рішенням суду, утримується із роботодавця.

Отже, спір про стягнення зазначених сум не є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції, а тому висновок суду першої інстанції про те, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, ґрунтується на не вірному застосуванні норм процесуального права.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 20 вересня 2016 року у справі №21-770а16.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 157 КАС України: «Суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства».

Оскільки Миколаївським окружним адміністративним судом розглянуто справу за позовом, який необхідно розглядати у порядку, визначеному господарським процесуальним кодексом, постанова від 14 березня 2017 підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Суд апеляційної інстанції розяснює позивачу, що спір про стягнення коштів відносить ся до юрисдикції господарського суду.

Керуючись: ст.. ст..157, 185, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Миколаївській області Національної поліції України задовольнити повністю.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 скасувати.

Провадження у справі за позовом Казанківського районного центру зайнятості до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області Національної поліції України про стягнення заборгованості - закрити

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: