Справа № 316/1550/16-а
Суддя: Капустинський М. В.
Дата ухвалення: 2017-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/1550/16-а
Провадження № 2-а/316/11/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі:

головуючий суддя: Капустинський М.В.,

секретар судового засідання: Демешко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Енергодарського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Енергодарського міського суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Енергодар Запорізької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що до вересня 2012 року перебував на обліку в Головному управлінні УПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 31.08.2012 року перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду в місті Енергодарі та йому було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому при призначенні йому пенсії пенсійним фондом було взято показник середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 (1197,91 грн.), хоча у 2012 року мав застосовуватися показник середньої заробітної плати по Україні за 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, тобто 2009-2011 роки (2001,20 грн). Позивач зазначає, що він звернувся з заявою до відповідача про перерахунок вже призначеної пенсії відповідно до вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 13.09.2016 року, однак йому було відмовлено в проведенні перерахунку. Посилаючись на законодавство просить суд:

- Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України в м.Енергодарі щодо розрахунку йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників зайнятих в галузях економіки України за 2007 рік;

- Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Енергодарі Запорізької області перерахувати йому пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» з 01.04.2016 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в України з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2009-2011 роки), забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та нарахованою пенсією;

- Стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в розмірі 1200,00 грн.

Згідно з постановою КМУ від 21.12.2016 року за №988, у звязку реорганізацією територіальних органів пенсійного фонду України, Управління пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області, у звязку з реорганізацією, було перейменовано в Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України. Таким чином відповідачем по справі є саме Енергодарське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Відповідач заперечував щодо задоволенні вимог позову, надавши заперечення у письмовому вигляді, просив в задоволенні відмовити (а.с.37-39).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що у позивачу в 1997 році була призначена пенсія за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 31.08.2012 року позивачу було призначено пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року зі змінами внесеними Законом № 3668 від 08.07.2011 року, при цьому за основу нарахування пенсії за вислугу років взято показник середньої заробітної плати по народному господарству по Україні за 2007 рік

Відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року зі змінами внесеними Законом № 3668 від 08.07.2011 року, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року (зі змінами та доповненнями) визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Згідно із вимогами ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», останнім регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «пенсією» є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Види ж пенсійних виплат і соціальних послуг визначені у статті 9 вищезазначеного Закону, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються наступні пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Пенсія за вислугою років - це спеціальна пенсія для конкретно визначеного кола осіб, а загально визначена пенсія для усіх категорій осіб - це пенсія за віком.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Таким законом є, зокрема, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким встановлюються умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ та деяких інших осіб.

У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Обрання особою пенсії за віком замість пенсії за вислугу років, як визначено в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є призначенням пенсії, а не переведенням з одного виду пенсії на інший (ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003р.).

З огляду на це, до даних правовідносин не підлягає застосуванню норма, визначена ч.3 ст.45 Закону, відповідно до якої, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Заробітна плата для обчислення пенсії розраховується за формулою, наведеною в ч.2 ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Виходячи з тлумачення ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії, що призначається вперше застосовується показник середньої заробітної плати календарного року, що передує року звернення за призначенням пенсії. Під час переведення особи з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати за той календарний рік, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а від бажання особи залежить лише можливість враховувати заробітну плату (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Отже, судом встановлено, що в 2012 році відбувся перехід з одного виду пенсії на інший, при цьому відповідачем, за основу нарахування пенсії, взято показник середньої заробітної плати по народному господарству по Україні за 2007 рік.

Як встановлено, позивач по справі звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії, тобто 2012 року (2009-2011 роки) 13 вересня 2016 року (а.с.14), тобто приблизно через чотири роки після переведення його з одного виду пенсії - пенсії за вислугу років на інший вид пенсії - пенсії за віком. У проведення такого перерахунку відповідачем позивачу було відмовлено (а.с.15).

За період з 2012 року (часу призначення позивачу пенсії за новим Законом) до часу звернення позивача до відповідача з письмовою заявою про перерахунок пенсії за іншим показником 13 вересня 2016 року, позивач отримував пенсію за віком, тобто знав або повинен був знати, яким чином та за яким показником йому нараховується пенсія за іншим законом, однак доказів, які б свідчили, що позивач звертався до відповідача з відповідною заявою про застосування показника заробітної плати відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - відсутнє, а також відсутні докази про відмову відповідача, у зазначений період, у проведенні перерахунку за показником середньої заробітної плати за бажанням позивача по справі.

Згідно ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стороною відповідача доведено суду правомірність їх дії щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії з застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії - 2009-2011 роки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що посилання позивача на ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки вказані положення стосуються осіб, які вперше звернулись за призначенням пенсії, а не тих, яким вона вже була призначена до цього.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Це випливає з конституційного принципу законності. За нормами матеріального права суд кваліфікує спірні правовідносини, тобто дає їм правову оцінку. Застосування судом норм матеріального права полягає у співставленні встановлених судом обставин з ознаками норми матеріального права, яка регулює поведінку учасників спірних відносин, а також у з'ясуванні відповідних правових наслідків у разі порушення такої норми кимось із учасників. Застосування судом норми процесуального права полягає у вчиненні процесуальних дій та ухваленні рішень, що обумовлені обставинами розгляду справи. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на те, що переведення на іншу пенсію в межах одного виду пенсії, а також повторне призначення пенсії в межах одного виду пенсії законом не передбачене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст. 6, 9-11, 41, 159-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Енергодарський міський суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її складання.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на постанову, а у разі подання апеляційної скарги - відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя М. В. Капустинський