Справа № 357/5800/17
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5800/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського ВП ГУНП України в Київській області, поліцейського СРПП №4 Білоцерківського ВП ГУНП України в Київській області ст.сержанта ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 19.05.2017 поліцейським СРПП № 4 Білоцерківського ВП старшим сержантом ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 425 грн. за те, що він, керуючи транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1, не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 (ґ) ПДР України. Позивач заперечує дані обставини, вказує на безпідставність складення постанови, та просив суд визнати дії старшого сержанту Білоцерківського ВП ОСОБА_2 протиправними і скасувати постанову серії БР№ 317630 від 19.05.2017р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заперечень на позовну заяву, чи будь-яких клопотань не надано.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідка ОСОБА_3, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 19.05.2017 року старшим сержантом СРПП № 4 Білоцерківського ВП ОСОБА_2 складено постанову серії БР№ 317630, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він 19.05.2017 року, керуючи автомобілем марки MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 по вул.Привокзальна в м. Біла Церква, не мав при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 (ґ) ПДР України, що стверджується копією постанови (а.с.3).

Позивач в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді водія на ФОП «Марченко». 19.05.2017року він зупинився біля магазину навпроти відділу поліції в м. Біла Церква. по вул. Привокзальна для здійснення відгрузки товару. Навпроти через дорогу стояла машина поліції, до нього підійшов старший сержант ОСОБА_2 та запитав про причину зупинку, попросив предявити посвідчення водія та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач відповів, що поліс знаходиться в «бардачку», але з причин поломки не зміг відразу відчинити та показати наявність полісу. ОСОБА_1 попросив працівника поліції почекати декілька хвилин, проте відповідач відмовився чекати, забрав документи, та склав постанову, не надавши можливості навіть написати будь-які пояснення.

В підтвердження пояснень позивача, суду надано поліс №АК/5703264 за яким застраховано цивільно-правова відповідальність власника ТЗ MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.5).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив зазначені позивачем обставини, вказав, що був присутнім при складанні оскаржуваної постанови, вказав, що працівник поліції не хотів чекати надання позивачем полісу, не дав можливості подати заперечення звинувачень.

За п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За положеннями ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчиненняправопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у

вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, ст.258 КУпАП визначає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

ВАСУ зазначає, що перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою ст. 258 КУпАП, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У цьому рішенні зазначено, зокрема, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 126 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо, а розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В постанові про притягнення позивача до адмінвідповідальності вказується на порушення ним 7.10. ПДР України, а саме: що він не мав при собі Полісу обовязкового цивільно-правового страхування. Але тільки описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Оскільки відповідач зазначив, що мав при собі даний Поліс, свідок, також підтвердив наявність документу. Жодних доказів щодо вчинення позивачем вказаного вище адміністративного правопорушення відповідачем не надано, відсутні посилання на такі докази і в самій постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно зі ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

А тому проаналізувавши вищенаведене, суд вважає, що оскаржувану позивачем постанову належить скасувати, а провадження по справі про адмінправопорушення закрити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачем порушено порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, крім того, належних доказів того, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, суду не було надано.

Згідно Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2015 від 08.04.2015 року визнано такими, що не відповідають Конституції України /є неконституційними/ положення ч.2 ст. 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що положеннями частини другої статті 171-2 - Кодексу адміністративного судочинства України запроваджено у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності непропорційні обмеження права на оскарження судового рішення, що порушує сутнісний зміст права особи на судовий захист.

Положення ч.2 ст.171-2 КАС України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення.

Оскаржувану постанову позивач одержав 19.05.2017 року, до суду він звернувся 25.05.2017 року, тобто, у встановлений законом строк.

Керуючись ст.ст. 126, 245, 251, 247, 256, 268, 280, 283, 293 КУпАП , ст.ст.6,17,18, 71, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського СР ПП №4 Білоцерківського ВП старшого сержанта ОСОБА_2 від 19.05.2017 року серії БР № 317630 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і закрити провадження по даній адміністративній справі.

Постанова може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

А у випадках передбачених ч.3 ст.160 цього Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_4