Справа № 335/5004/17(2-а/335/226/2017)
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2017 рокусправа № 335/5004/17(2-а/335/226/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В., суддів: Гімона М.М., Чумака С. Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2017 року у справі №335/5004/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру довічного грошового утримання, зобов'язання здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 19.04.2017 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Вознесенівському районі м.Запоріжжя (правонаступником якого є Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача та розпорядження про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці №198328,

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо зменшення з 07.10.2016 року розміру довічного грошового утримання, призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з 90 % до 80 % та неврахування при визначенні розміру довічного грошового утримання матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити з 05.10.2016 року перерахунок довічного грошового утримання, призначеного ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплатити різницю розміру з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Пунктом 3 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які прийняті у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 183-2.

Постанова Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2017 року у справі №335/5004/17 прийнята в порядку скороченого провадження за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 183-2 КАС України, а тому суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути зазначену справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 17.06.2003 року по 19.05.2008 року працював суддею господарського суду Запорізької області, а з 20.05.2008 року по 04.10.2016 року суддею Запорізького окружного адміністративного суду.

04.10.2016 року на підставі наказу Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2016 № 174-к ОСОБА_1 відрахований зі штату суду у в зв'язку зі звільненням у відставку (а.с.24).

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 05.10.2016 року №02-35/16/50, що являється додатком до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органам Пенсійного фонду України, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1, станом на 04.10.2016 року ОСОБА_1 має загальний стаж 28 років 8 місяців 24 дні (з урахуванням служби в лавах РА та служби на різних посадах в прокуратурі Запорізької області) (а.с.11).

Розпорядженням пенсійного органу №198328 від 07.10.2016 року ОСОБА_1 призначене щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Запорізького окружного адміністративного суду (а.с.31).

05.12.2016 року відповідач своїм розпорядженням змінив розмір щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 80 % (а.с.30).

За наслідком звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою від 16.03.2016 року щодо приведення нарахування грошового утримання у відповідність до закону, листом від 31.03.2016 року №70/Н-9 позивача повідомлено, що оскільки його стаж судді складає 13 років 3 місяці 19 днів, щомісячне довічне грошове утримання призначено йому в розмірі 80% суддівської винагороди судді згідно Закону №2453 від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів» (а.с.28).

Не погодившись з таким розрахунком щомісячного довічного грошового утримання, позивач оскаржив дії пенсійного органу до суду, зазначивши, крім того, що перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання пенсійний орган повинен був провести з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно довідки №8 від 20.03.2017 року, виданої Запорізьким окружним адміністративним судом.

Колегія суддів не може частково погодитись з висновками суду першої інстанції, а саме - в частині проведення перерахунку позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення з огляду на таке.

Згідно з ч.4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року №2862-Х11 (в редакції чинній станом на час набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI в редакції від 07.07.2010 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до вимог пункту 11 Прикінцевих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 07.07.2010 року №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Однак, таке право не підлягає обмеженню, якщо воно вже набуте, ще до набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI.

Конституційний суд України в рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

У зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» визнано неконституційними окремі норми статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зокрема, частиною четвертою резолютивної частини Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такого грошового утримання не втрачають, тому, відповідно, позивач має право отримувати грошове утримання у відставці в розмірі 90% заробітної плати судді із урахуванням його стажу роботи та без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що дії пенсійного органу та розпорядження №198328 від 05.12.2016 року щодо зміни позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 80% є неправомірними.

Колегія суддів вважає, що для повного захисту прав та інтересів позивача, з урахуванням положень ч.2 ст.11 КАС України, необхідно вийти за межі позовних вимог та скасувати зазначене вище розпорядження пенсійного органу.

Стосовно позовних вимог в частині проведення перерахунку позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно абзацу 2 пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Частиною 1 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини 2 статті 133 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно довідки №49 від 01.12.2016 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка видана позивачу Запорізьким окружним адміністративним судом, складається з окладу 16000 грн., надбавки - доплати за вислугу років 60% - 9600 грн., доплати за науковий ступінь 15% - 2400 грн. (а.с.10).

Посилання позивача, з яким погодився суд першої інстанції, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про оплату праці» матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатись до суддівської винагороди, є безпідставним, оскільки, як зазначено нормою спеціального закону (ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Крім того позивач та суд першої інстанції в своєму рішенні посилаються на висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 20 лютого 2012 року, 14 та 18 травня 2013 року, 6 листопада 2013 року, 4 березня 2014 року, 8 липня 2015 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 тощо) про те, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії та щомісячного грошового утримання.

Колегія суддів вважає таке посилання необґрунтованим, оскільки перелічені справи стосувались перерахунку пенсії державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», в той час, як зазначалось вище, визначення та склад суддівської винагороди врегульований спеціальними законами та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

А відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині проведення перерахунку позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції частково не вірно встановлені обставини справи та постанова прийнята з частковим порушенням норм матеріального процесуального права, що у відповідності до ст.202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини десятої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись статтями 160, 167, 183-2, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2017 року у справі №335/5004/17 задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 30 травня 2017 року у справі №335/5004/17 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання протиправними дій, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру довічного грошового утримання, зобов'язання здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії та розпорядження №198328 від 05.12.2016 року Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 80%.

Скасувати розпорядження Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя №198328 від 05.12.2016 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перерахувати та виплатити довічне грошове утримання, призначене ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження його граничного розміру, за період з 05.10.2016 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак