Справа № 804/4691/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2016 р. Справа № 804/4691/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.
за участю секретаря судового засідання: Потіп О.М.,
представника позивача: Ботвінка Р.А.,
представника відповідача: Немченко К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»
до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС
про визнання протиправним та скасування наказу про призначення перевірки, -
Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, в якому просило визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 14.07.2016р. №302 про проведення документальної позапланової перевірки Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що спірним наказом в супереч приписам п.78.2 ст.78 Податкового кодексу України призначено проведення документальної позапланової перевірки позивача з тих питань, що були охоплені під час попередньої документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат». При цьому, підставою для прийняття оскаржуваного наказу від 14.07.2016р. №302 стала ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2016р. у справі №201/8299/16-к, в якій суд, зокрема, зазначив, що тривалість проведення вказаної позапланової документальної перевірки за даною ухвалою не повинна перевищувати строку 30 діб з дня її оголошення. Тобто, на думку позивача, судом встановлено конкретний строк проведення позапланової перевірки позивача, а саме: з 03.06.2016р. по 04.07.2016р., проте, на день прийняття наказу від 14.07.2016р. №302, строк проведення зазначеної вище перевірки вже сплинув, а отже у відповідача були відсутні законні підстави приймати наказ щодо проведення такої перевірки.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що документальна позапланова виїзна перевірка позивача призначена відповідно до вимог чинного законодавства на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2016р. у справі №201/8299/16-к. Щодо тривалості проведення перевірки, то наказом від 14.07.2016р. №302 перевірку було призначено з 18.07.2016р., у зв'язку із чим граничний термін її проведення припадає на 16.08.2016р., що цілком узгоджується як із судовим рішенням, в якому зазначено, що тривалість проведення позапланової документальної перевірки не повинна перевищувати строку 30 діб з дня її оголошення (її призначення), так із положенням п.82.2 ст.82 та п.82.4 ст.82 ПК України. Також, відповідач в запереченнях на адміністративний позов зазначав, що контролюючим органом на підставі наказу від 17.03.2016р. №119 з 29.03.2016р. проводиться планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., в ході якої встановлено що одним із контрагентом - постачальників Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» було ТОВ «Газ Україна - 2020». Разом з тим, оскаржуваним наказом призначено проведення позапланової виїзної перевірки позивача з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України по взаємовідносинам з ТОВ «Газ України - 2020» за період з 01.01.2013р. по 31.05.2016р. Таким чином, предмети перевірок, призначених на підставі наказу від 17.03.2016р. №119 та наказу від 14.07.2016р. №302, є різними, оскільки охоплюють різні періоди, та, як наслідок, контролюючим органом не порушено вимоги п.78.2 ст.78 ПК України.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Наказом СДПІ ОВП у м. Дніпропетровську МГУ ДФС від 08.04.2016р. №150 вищевказану планову перевірку зупинено на 30 робочих днів з 11.04.2016р.
Наказом відповідача від 22.06.2016р. №279 продовжено термін проведення цієї планової перевірки на 15 робочих днів з 29.06.2016р., а наказом від 14.07.2016р. №303 - планову перевірку зупинено на 12 робочих днів з 18.07.2016р.
Таким чином, контролюючим органом в рамках планової перевірки на підставі наказу від 17.03.2016 №119 мали бути досліджені взаємовідносини позивача з ТОВ «Газ Україна-2020» за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р.
При цьому слід зазначити, що предметом планової перевірки, призначеної на підставі наказу від 17.03.2016р. №119, та не завершеної станом на час отримання контролюючим органом ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А. від 03.06.2016р. у справі №201/8299/16-к, були взаємовідносини позивача з ТОВ «Газ Україна-2020» за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., отже, частина періоду таких взаємовідносин, вказаного в означеній ухвалі суду як такий, що також має бути перевірений, а саме: січень-травень 2016 року, плановою перевіркою, призначеною на підставі наказу від 17.03.2016р. №119, не охоплювався.
Копію вищевказаного наказу СДПІ ОВП у м. Дніпропетровську МГУ ДФС вручено 15.07.2016р. головному бухгалтеру ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» під підпис, про що свідчить власноруч заповнена розписка про отримання.
15 липня 2016 року уповноваженій особі позивача вручено перелік документів, що повинні бути надані до перевірки із встановлення терміну надання - до 20.07.2016р.
Відповідно до направлень від 18.07.2016р. №75/28-01-51-03, №76/28-01-51-03 та №74/28-01-51-03 на проведення з 18 липня 2016 року позапланової виїзної перевірки позивача згідно з наказом від 14.07.2016р. №302, фахівцями СДПІ ОВП у м. Дніпропетровську МГУ ДФС здійснено вихід на позапланову перевірку 18.07.2016р., про що у журналі обліку перевірок ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» вчинено запис під №40.
З 18.07.2016р. позапланову перевірку, призначену наказом від 14.07.2016р. №302, розпочато.
При цьому представник позивача у судовому засіданні підтвердив, що працівників контролюючого органу було допущено до перевірки, оскільки у останніх були наявні всі необхідні документи, які передбаченні чинним законодавством.
25 липня 2016 року ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернувся до суду з позовом про оскарження наказу про призначення позапланової перевірки від 14.07.2016р. №302.
Вирішуючи означені позовні вимоги, суд зважає на наступне.
Відповідно до п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, коли отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.
Згідно з п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Як вже раніше було зазначено раніше, перевірка була призначена на підставі п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 та п.п.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Так, оскаржуваний наказ видано у зав'язку із отриманням контролюючим органом ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О.А. від 03.06.2016р. у справі № 201/8299/16-к, в якій суд ухвалив:
- виконання даної постанови доручити фахівцям Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську МГУ ДФС;
Означена ухвала суду є такою, що набрала законної сили, оскільки оскарженню не підлягає, а, отже, відповідно до ст.553 КПК України є обов'язковою до виконання.
Щодо доводів позивача про те, що відповідачем при винесені оскаржуваного наказу порушено приписи п.78.2 ст.78 ПК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.78.2 ст.78 ПК України контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8, 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.
Проте, як зазначалося раніше, контролюючим органом на підставі наказу від 17.03.2016р. №119 призначено планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., предметом дослідження якої, зокрема, були і взаємовідносини позивача з ТОВ «Газ Україна-2020» за вищевказаний період.
Таким чином, відповідачем при винесені наказу від 14.07.2016р. №302 не порушено приписи 78.2 ст.78 ПК України.
Щодо посилань позивача про порушення строків проведеної перевірки, суд зазначає наступне.
Так, в ухвалі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2016р. у справі №201/8299/16-к суд визначив, що тривалість проведення вказаної позапланової документальної перевірки за даною ухвалою не повинна перевищувати строку 30 діб з дня її оголошення.
Відповідно до п.82.2 ст.82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.
Згідно з п.82.4 ст.82 ПК України проведення документальної виїзної планової та позапланової перевірки великого платника податків може бути зупинено за рішенням керівника контролюючого органу, що оформляється наказом, копія якого не пізніше наступного робочого дня вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку, або надсилається платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення з подальшим поновленням її проведення на невикористаний строк. Зупинення документальної виїзної планової, позапланової перевірки перериває перебіг строку проведення перевірки в разі вручення платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку або надіслання платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення копії наказу про зупинення документальної виїзної планової, позапланової перевірки. При цьому перевірка може бути зупинена на загальний строк, що не перевищує 30 робочих днів, а в разі необхідності проведення експертизи, отримання інформації від іноземних державних органів щодо діяльності платника податків, завершення розгляду судом позовів з питань, пов'язаних з предметом перевірки, відновлення платником податків втрачених документів перевірка може бути зупинена на строк, необхідний для завершення таких процедур.
З аналізу наведених норм, та враховуючи вимоги ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2016р. у справі №201/8299/16-к, суд дійшов висновку, що відповідач мав провести перевірку позивача у строк не більше 30 діб з моменту оголошення (призначення) проведення такої перевірки.
Так, наказом від 14.07.2016р. №302 перевірку було призначено з 18.07.2016р., у зв'язку із чим граничний термін її проведення припадає на 16.08.2016р., що узгоджується з вимогами ухвали суду так із положенням п.82.2 ст.82 та п.82.4 ст.82 ПК України.
Крім того, суд зауважує, що спірний наказ про призначення позапланової перевірки позивача станом на час розгляду справи фактично реалізовано, оскільки призначена ним перевірки розпочата і позивач допустив посадових осіб відповідача до її проведення.
Так, п.78.5 ст.78 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
При цьому п.81.1 ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;
- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;
- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється. При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
Згідно з п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.
Судом встановлено та позивачем не заперечується, що позивач фактично допустив посадових осіб СДПІ ОВП у м. Дніпропетровську МГУ ДФС до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, призначеної на підставі оскаржуваного наказу, у зв'язку із чим контролюючий орган фактично реалізував надану оспорюваним наказом компетенцію на проведення перевірки, оскільки він був до неї допущений, а оскаржуваний наказ вичерпав свої дію.
Зупинення строків проведення перевірки, призначеної спірним наказом, відбулося не у зв'язку із не допуском з боку платника податків, а у зв'язку із відсутністю у останнього первинних документів, що підлягали перевірці через їх вилучення, внаслідок чого і був виданий наказ про зупинення термінів проведення цієї перевірки.
Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Отже, з наведеної норми Конституції України слідує, що судова юрисдикціям поширюється не загалом на всі суспільні правовідносини, а лише на такі, що врегульовані нормами права, тобто на правовідносини.
В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року № 6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.
З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що підставою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльності будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.
Вказаний принцип також закріплений в частині 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Виходячи із положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.
Так, згідно з підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).
Виходячи з наведеного, платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.
В іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено, оскільки правові наслідки оскаржуваного наказу за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків, оскільки після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.
Так, оспорюваний у вказаній справі наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.
Як підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не заперечується позивачем, контролюючий орган фактично реалізував надану оспорюваним наказом компетенцію на проведення перевірки, оскільки він був до неї допущений і неможливість її проведення полягала не у не допуску з боку платника податків, а у відсутності у останнього первинних документів, що підлягали перевірці, через що був виданий новий наказ про перенесення термінів перевірки.
Відтак, задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу, як і визнання протиправними дій щодо проведення перевірки на підставі останнього не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки такий наказ не є юридично значимим для позивача.
Аналізуючи наведене, суд зазначає, що на час розгляду справи відсутнє порушене право позивача внаслідок прийняття оскаржуваного наказу про проведення перевірки, оскільки дії по призначенню та проведенню перевірки, що знайшли своє відображення у відповідному наказі, що вичерпав свою дію станом на час розгляду даної справи - жодним чином не порушують прав та інтересів ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат».
За наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовляється, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору, не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування наказу про призначення перевірки - відмовити у повному обсязі.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова