Справа № 812/885/17
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

25 липня 2017 року СєвєродонецькСправа № 812/885/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Секірської А.Г.,

за участю секретаря Моспанюк Є.С.,

представника позивача ОСОБА_1, довіреність від 18.07.2017;

представника відповідача ОСОБА_2, довіреність від 22.05.2017;

при розгляді у відкритому судовому засіданні адміністративної справи за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до управління Укртрансбезпеки у Луганській області про скасування постанови від 24.05.2017 ВВ № 0120130,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду знаходиться зазначена справа.

Представник відповідача звернувся з клопотанням про заміну неналежного відповідача, яким є управління Укртрансбезпеки у Луганській області, на Державну службу України з безпеки на транспорті, яке обґрунтував тим, що відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). Відповідно до пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» прийнято рішення про утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служи, в тому числі управління Укртрансбезпеки у Луганській області. Тобто управління Укртрансбезпеки у Луганській області, як і інші територіальні органи, утворене без статусу юридичної особи та не має власних рахунків в органах Державної казначейської служби України. В разі задоволення вимог позовних вимог, стягнути відшкодування з управління Укртрансбезпеки у Луганській області буде неможливо.

Представник позивача не заперечував проти задоволення клопотання.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд виходить з такого.

У відповідності до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 10.07.2017 за № НОМЕР_1, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) створена як юридична особа орган державної влади на підставі розпорядчого акта постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади».

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служи, в тому числі управління Укртрансбезпеки у Луганській області.

Тобто управління Укртрансбезпеки у Луганській області не є юридичною особою, а є територіальним органом Укртрансбезпеки.

Стаття 48 Кодексу адміністративного судочинства України через поняття адміністративної процесуальної правоздатності встановлює, хто в адміністративному процесі може мати статус особи, яка бере участь у справі і має матеріальний інтерес у результатах її вирішення, - сторони чи третьої особи, а через поняття адміністративної процесуальної дієздатності визначає, хто з осіб, наділених адміністративною процесуальною правоздатністю, може самостійно реалізувати свої процесуальні права та обов'язки в суді.

Відповідно до частини першої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Частиною третьою цієї статті встановлено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Аналіз даної норми свідчить, що адміністративну процесуальну правоздатність мають: 1) фізичні особи (громадяни України, іноземці, особами без громадянства); 2) суб'єкти владних повноважень (органи державної влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи); 3) юридичні особи (підприємства, установи, організації).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України субєкт владних повноважень орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідачем в адміністративній справі є субєкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина третя статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 8 Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок № 1567), пунктом 3 якого визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1378-р «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.

Згідно з пунктом 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Пунктом 27 Порядку № 1567 встановлено, що у разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Предметом позову у справі, що розглядається, є скасування постанови від 24.05.2017 ВВ № 0120130, прийнятої Управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області.

Таким чином, в даному випадку належним відповідачем у справі є саме управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області як субєкт владних повноважень, який прийняв оскаржувану позивачем постанову про накладення адміністративно господарського штрафу, здійснюючи владні управлінські функції на основі законодавства.

З огляду на наведене, суд вважає клопотання представника відповідача необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 52, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Управлінню Укртрансбезпеки у Луганській області у задоволенні клопотання про заміну відповідача на Державну службу України з безпеки на транспорті.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 185 КАС України заперечення на ухвали суду першої інстанції, які не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від постанови суду, можуть бути викладені в апеляційній скарзі на постанову суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано 26 липня 2017 року.

Суддя ОСОБА_4