Справа № 295/3464/17
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м.Житомир справа № 295/3464/17

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання неправомірною бездіяльність, зобов'язання відкрити виконавче провадження та виконати рішення, скасування рішення про повернення виконавчого листа,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірною бездіяльність (дії) Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині повернення виконавчого документа від 24.03.2017 за рішенням Брусилівського районного суду від 12.12.2016 по справі №275/22/17;

- визнати неправомірною бездіяльність (дії) Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в частині повернення виконавчого документа від 24.03.2017 за рішенням Брусилівського районного суду від 12.12.2016 по справі №275/22/17;

- зобов"язати Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області відкрити виконавче провадження та виконати рішення Брусилівського районного суду від 12.12.2016 по справі №275/22/17;

- зобов"язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрити виконавче провадження та виконати рішення Брусилівського районного суду від 12.12.2016 по справі №275/22/17;

- скасувати рішення головного державного виконавця Корнєєва М.М. про повернення виконавчого листа від 24.03.2017.

В обґрунтування позову зазначає, що на виконання постанови Брусилівського районного суду від 12.12.2016 по справі №275/22/17 ним до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області було подано виконавчий лист. Однак, Управління ДВС постановило рішення про повернення виконавчого листа від 24.03.2017. Вважає такі дії та рішення відповідачів протиправними, оскільки вони навмисно не виконують рішення суду. Тому звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечувала у зв"язку з безпідставністю. Зокрема зазначила, що виконавчий документ позивачу був повернутий без прийняття до виконання правомірно, оскільки він не відповідав вимогам, передбаченим ст.4 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, вказала, що Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області жодного рішення по даному виконавчому листу не приймало, а тому позовні вимоги до нього безпідставні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з огляду на таке.

Як встановлено судом, позивачем до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Житомирській області було подано до виконання виконавчий лист №275/22/17, який виданий 16.03.2017 на виконання постанови Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.12.2016 по справі №275/22/17.

Однак, 24.03.2017 головним державним виконавцем ВПВР ОСОБА_3 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Таке повідомлення державний виконавець мотивував тим, що всупереч вимогам п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", у пред"явленому ОСОБА_1 виконавчому листі відсутній ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків - стягувача. Крім того, зазначив, що виконавчому листі містяться розбіжності в найменуванні боржника в резолютивній частині рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішення, та в графі "Боржник".

Позивач, вважаючи дії відповідачів щодо повернення виконавчого документу без виконання та рішення протиправним, звернувся до суду для захисту порушеного права.

Суд, перевіряючи дії відповідачів на відповідність їх вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначає наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

В силу приписів ст. 1 даного Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Вимоги до виконавчого документа визначені в ст. 4 Закону № 1404-VIII. Зокрема, згідно ч.1 цієї статті у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк предявлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів звязку та адреси електронної пошти.

Системний аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку, що ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта - стягувача є обов"язковими реквізитами виконавчого документу.

Як вбачається з матеріалів справи, Брусилівським районним судом Житомирської області 16.03.2017 виданий виконавчий лист у справі № 275/22/17, згідно якого суд зобов"язав Брусилівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2016 року (а.с.5).

Разом з тим, вказаний виконавчий документ не містить ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - боржника та реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії та номера паспорта - стягувача.

Крім того, даний виконавчий лист містить розбіжності в найменуванні боржника. Зокрема, в резолютивній частині рішення найменування боржника - Брусилівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській, а в графі "Боржник" найменування боржника - районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській.

Тобто, вказаний виконавчий документ не відповідає вимогам ч.1 ст.4 Закону № 1404-VIII.

Пунктом 6 ч.4 ст.4 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Фактичні обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 вищезазначений виконавчий лист був пред"явлений до виконання у Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Житомирській області 21.03.2017 року, що підтверджується його заявою, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 15).

Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання державним виконавцем винесено 24.03.2017 року, при цьому воно обґрунтоване тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадженя" (а.с.16).

Таким чином, суд вважає, що дії державного виконавця та винесене ним повідомлення узгоджуються з приписами п.6 ч.4 ст.4 Закону № 1404-VIII.

Разом з тим, судом не приймаються до уваги доводи позивача про те, що державний виконавець міг самостійного звернутися до суду за виправленням недоліків виконавчого листа, оскільки згідно ч.4 ст.4 Закону № 1404-VIII у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. Аналогічне регулювання визначено в ст.259 КАС України.

Отже, чинне законодавство не містить обов"язку державного виконавця звертатися до суду чи іншого органу (посадової особи) за виправленням помилок (недоліків) виконавчого документу, оскільки це є виключним правом особи - стягувача, тому ці доводи позивача є безпідставними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, а тому позовні вимоги до нього є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, то як встановлено в ході розгляду справи ним не приймалося жодного рішення та не було вчинено жодної дії по виконання чи поверненню згаданого виконавчого листа. Крім того, Головне територіальне управління юстиції не відноситься до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, які визначені в ст.1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 року № 1403-VIII та в ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", а тому позовні вимоги пред"явлені до цього відповідача також безпідставно.

На підставі викладеного, проаналізували надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 26 липня 2017 р.