Справа № 428/5886/17
Суддя: Юзефович І. О.
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/5886/17
Провадження №2-а/428/276/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О. розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною відмови у призначенні основного розміру пенсії у розмірі 55%, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги, зобов`язання призначити з 28.09.2016р. основний розмір пенсії у розмірі 55%, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги, зобов`язання здійснити перерахунок раніше обчисленого та призначеного загального розміру пенсії з урахуванням встановлення з 28.09.2016р. нового показника основного розміру пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення за 20 років вислуги та виплату у зв`язку з перерахунком раніше не сплачених сум в період з 28.09.2016р. по теперішній час,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною відмови у призначенні з 28.09.2016р. основного розміру пенсії у розмірі 55%, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги, зобов`язання призначити з 28.09.2016р. основний розмір пенсії у розмірі 55%, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги, зобов`язання здійснити перерахунок раніше обчисленого та призначеного загального розміру пенсії з урахуванням встановлення з 28.09.2016р. нового показника основного розміру пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення за 20 років вислуги та виплату у зв`язку з перерахунком раніше не сплачених сум в період з 28.09.2016р. по теперішній час, мотивуючи вимоги тим, що позивач ОСОБА_1 звільнена зі служби в поліції з 27.09.2016р. за п.2 ч.1 ст.77 ЗУ «Про Національну поліцію» через хворобу на підставі свідоцтва про хворобу від 15.09.2016р. №139, виданого військово-лікарською комісією ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Луганській області», за направленням УКЗ ГУНП в Луганській області від 07.09.2016р. для визначення стану здоров`я на предмет придатності для подальшої служби перед звільненням з Національної поліції України. Службу проходила з 19.08.1996р. по 27.09.2016р. на посадах атестованого складу та відповідно до ЗУ «Про Національну поліцію» була звільнена з посади головного спеціаліста відділу внутрішнього аудиту ГУНП в Луганській області через хворобу. Відповідно до діагнозу і постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання визначено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Позивач ОСОБА_1 була визнана непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час. З 19.08.1996р. по 06.11.2015р. позивач проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015р. по 27.09.2016р. в ГУНП в Луганській області. Таким чином, на час встановлення діагнозу і винесення постанови військово-лікарською комісією позивач була поліцейською. Після звільнення зі служби в поліції, за результатами розгляду заяви позивача до відповідного органу ПФУ за місцем проживання позивача, ОСОБА_1 призначено та здійснюється виплата пенсії за вислугу років з 28.09.2016р. Видано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 в якому зазначено вид пенсії «За вислугу років Нацполіція України». В квітні 2017р. позивач звернулась із заявою до ГУПФ України в Луганській області, де позивач перебуває на обліку, щодо надання копії пенсійної справи. Отримавши відповідні копії документів, за результатами аналізу Протоколу за пенсійною справою від 14.04.2017р., позивачем встановлено, що в графі «Дата і причина звільнення» виконано запис «27.09.2016р. ст.77 п. 2 запас», тобто причину звільнення визначено одночасно через хворобу і в запас. За роз`ясненням з цього питання позивач звернулась до ГУНП в Луганській області. З відповіді випливає, що ЗУ «Про національну поліцію» не передбачено звільнення зі служби в поліції в запас або відставку. За роз`ясненням з питання перебування на військовому обліку позивачу було запропоновано звернутися до військового комісаріату за місцем мешкання. Згідно наданої інформації Сєвєродонецького міського військового комісаріату, позивач не є військовозобов`язаною, на військовому обліку у запасі не перебуває. Таким чином, при призначенні пенсії за вислугу років посадові особи ГУПФ України в Луганській області безпідставно визначили причину звільнення позивача в запас. Фактично, з урахуванням діючого законодавства повинні були визнати причину звільнення через хворобу. Вислуга років для призначення пенсії на день звільнення позивача зі служби в поліції склала 26,6 (22,6 календ.) років. Основний розмір призначеної пенсії за вислугу повних 26 років склав 68% грошового забезпечення (50%/за 20 років+6років*3%=68%). З урахуванням викладеного, на підставі п. а ч.1 ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» фактичний основний розмір призначеної позивачу пенсії повинен складати 73% від суми грошового забезпечення (55%/за 20років/+6років*3% = 73%). Звернувшись до ГУПФУ в Луганській області із заявою щодо призначення основного розміру пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення, замість призначених 50% за 20 років вислуги з 28.09.2016р. та виплати у зв`язку з таким перерахунком раніше не сплачених сум з 28.09.2016р. по теперішній час, позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю правових підстав для перерахунку пенсії у підвищеному розмірі. Тому, позивач ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до суду і просить суд визнати протиправною відмову у призначенні з 28.09.2016р. основного розміру пенсії у розмірі 55%, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги, зобов`язати призначити з 28.09.2016р. основний розмір пенсії у розмірі 55%, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги, зобов`язати здійснити перерахунок раніше обчисленого та призначеного загального розміру пенсії з урахуванням встановлення з 28.09.2016р. нового показника основного розміру пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення за 20 років вислуги та виплату у зв`язку з перерахунком раніше не сплачених сум в період з 28.09.2016р. по теперішній час.

Оскільки з позовної заяви видно, що вимоги позивача стосуються перерахунку пенсійних виплат, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України суд вважає за необхідне розглядати дану справу у скороченому провадженні.

Від відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких він посилається на те, що позивач перебуває на обліку в Головному УПФУ в Луганській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 28.09.2016р. Розмір пенсії позивача обраховувався на підставі п. «а» ч.1 ст.13 Закону України №2262. Зазначеною нормою передбачено загальний та спеціальний порядок обрахування розміру пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам та мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам які мають право на пенсію за цим Законом за вислугу 20 років. Загальний порядок полягає у тому, що зазначеним особам розмір пенсії обраховується у розмірі 50% відповідних сум грошового забезпечення. В той же час, спеціальний порядок передбачає обрахування розміру пенсії зазначеним вище особам за умови їх звільнення у відставку за віком або за станом здоров`я та звільнення зі служби в поліції на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон України №580) у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення (ст.43 3акону України №2262). Таким чином спеціальний порядок, на відміну від загального, передбачає дві особливі умови, яким має додатково відповідати особа, а саме: бути звільненою у відставку за віком або за станом здоров`я та бути звільненою зі служби в поліції за п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 77 Закону України №580. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України регулюються Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, га деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1, що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за №135/13402 (далі Порядок №3-1). Згідно з п. 7 Порядку №3-1 для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються, зокрема, військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію). Пунктом 2 ч. 1 ст. 77 Закону України №580 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Відтак, при призначенні пенсії за вислугу років поліцейським в розмірі 55 відсотків за 20 років вислуги, військово-лікарські документи мають містити в собі інформацію про непридатність до служби в поліції, як це передбачено пунктом 2 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Головним управлінням Національної поліції в Луганській області 11.10.2016р. були надані документи для призначення Позивачеві пенсії за вислугу років, серед яких було надано Свідоцтво про хворобу №139 від 15.09.2016. У зазначеному Свідоцтві про хворобу №139 від 15.09.2016. виданому військово-лікарською комісією ДУ «ТУЮ МВС України по Луганській області» було визначено, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Крім того, позивача згідно даного Свідоцтва, визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час, що не відповідає підставі звільнення, що встановлена у п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України №580. Відомостей про непридатність Позивача до служби в поліції, як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» вказане Свідоцтво про хворобу не містило. Відтак, врахувати зазначений документ при призначенні позивачеві пенсії в частині обчислення його пенсії з розрахунку 55% грошового забезпечення не було правових підстав. За таких обставин Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії витягу наказу Головного управління національної поліції в Луганській області №647 о/с від 22.09.2016р., майора поліції ОСОБА_1 , головного спеціаліста відділу внутрішнього аудиту ГУНП в Луганській області за ст.77 ч.1 п.2, звільнено зі служби в поліції через хворобу з 27.09.2016р., з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні 22 роки 06 місяців 06 днів (у т.ч. час навчання 02 роки 04 місяці 29 днів), у пільговому обчисленні 26 років 08 місяців 22 дні, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 25діб. Відповідно до копії розрахунку вислуги років на пенсію майора поліції ОСОБА_1 , особистий номер М-035206, вислуга років згідно з розрахунком на 27.09.2016р. складає: час служби в календарному обчисленні 20 років01 місяців 07 днів;час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 04 роки 02 місяці 16 днів; час навчання 02 роки 04 місяці 29 днів. Вислуга років на 27.09.2016р. для призначення пенсії складає 26 років 08 місяців 22 дні. Згідно копії свідоцтва про хворобу №139 від 15.09.2016р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непридатна до військової служби у мирний час, обмежено придатна у воєнний час. Відповідно до копії листа Управління кадастрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Луганській області №1813/111/19-2017 від 24.05.2017р., ОСОБА_1 наказом ГУНП від 22.09.2016р. №647 о/с було звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.1 п. 2 (через хворобу). Вищезазначеним законом непередбачене звільнення зі служби в поліції в запас або у відставку. З копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 101 від 26.05.2017р. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не є військовослужбовою та на військовому обліку у запасі у Сєвєродонецькому міському військовому комісаріаті не перебуває. Згідно копії довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №441875, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має другу групу інвалідності, захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС. Інвалідність встановлено до 01.01.2018р. Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 06.11.2015р., виданого ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_1 має право на пільги встановленні законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 28.02.2017р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує пенсію за вислугу років. З 28.09.2016р. позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Розмір пенсії позивача становить 50% відповідного грошового забезпечення, без урахування звільнення зі служби в поліції через хворобу. Вважаючи, що пенсію їй призначено у розмірі, меншому, ніж передбачено чинним законодавством, позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про її перерахунок, однак отримала відмову з посиланням на те, що відсутні підстави для проведення такого перерахунку.

Законом України від 09.04.1992 року №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за вказаним Законом №2262 за наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною 1 статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Таким чином, з огляду на вищевказане, суд вбачає за доцільне зазначити про те, що ст.77 Закону України «Про національну поліцію» встановлює вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка служить в органах Національної поліції України. При цьому, однією із вказаних підстав для звільнення є хвороба особи, яка підтверджується висновком медичної комісії про її непридатність до служби в поліції.

Відповідно до п. 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001р. , військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Відповідно до п. 1.1 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06.02.2001р., медичний огляд проводиться згідно з пунктом 1.2 Положення про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України з метою визначення: придатності кандидатів за станом здоров`я, фізичним розвитком, а для окремих видів службової діяльності за індивідуальними психофізіологічними особливостями до служби в органах внутрішніх справ на посадах рядового й начальницького складу, з урахуванням вимог пункту 1.43 цього Порядку.

Згідно з п. 1.117 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України №85 від 06.02.2001р. свідоцтво про хворобу складається: у мирний час - на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров`я.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року № 135/13402 встановлено, що одним із документів, необхідних для призначення пенсії є військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 пройшла таку комісію, за результатами якої, військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Луганській області» було видано свідоцтво про хворобу №139 від 15.09.2016р. З його змісту вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не придатна до військової служби в мирний час, обмежено придатна у воєнний час.

Пунктом 1.63.5 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 85 від 06 лютого 2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2001 року за № 165/5356 визначено, що за результатами медичного огляду ВЛК щодо осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виносить такі постанови: «Придатний до військової служби»; «Придатний до військової служби. Не придатний на посаду» (вказану в направленні відділу роботи з особовим складом та згідно з Таблицею вимог до індивідуальних психофізіологічних особливостей); «Обмежено придатний до військової служби»; «Потребує звільнення від виконання службових обов`язків (занять), відпустки за станом здоров`я»; «Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час»; «Не придатний до військової служби зі зняттям з військового обліку». Даний перелік постанов є вичерпним, а отже винесення будь-якої іншої постанови законодавством не передбачено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивача було звільнено зі служби в поліції саме відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що позивач має право на призначення пенсії як особа, звільнена зі служби в поліції відповідно до п. 2 ч.1 ст.77 ЗУ «Про національну поліцію», згідно п. (а) ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач правомірність своїх дій суду не довів, у зв`язку з вищевикладеним, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 21, 70, 71, 94, 159-163, 183-2, 185, 186 КАС України, суддя -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною відмови у призначенні з 28.09.2016р. основного розміру пенсії у розмірі 55%, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги, зобов`язання призначити з 28.09.2016р. основний розмір пенсії у розмірі 55%, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги, зобов`язання здійснити перерахунок раніше обчисленого та призначеного загального розміру пенсії з урахуванням встановлення з 28.09.2016р. нового показника основного розміру пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення за 20 років вислуги та виплату у зв`язку з перерахунком раніше не сплачених сум в період з 28.09.2016р. по теперішній час, задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області у призначенні ОСОБА_1 з 28.09.2016р. основного розміру пенсії у розмірі 55% замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28.09.2016р. основний розмір пенсії у розмірі 55%, замість призначених раніше та діючих на теперішній час 50% грошового забезпечення за 20 років вислуги.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок раніше обчисленого та призначеного ОСОБА_1 загального розміру пенсії з урахуванням встановлення з 28.09.2016р. нового показника основного розміру пенсії у розмірі 55% грошового забезпечення за 20 років вислуги, та виплатити ОСОБА_1 у зв`язку з таким перерахунком раніше не сплачені суми в період з 28.09.2016р. по теперішній час.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя