Справа № 761/7392/17
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 761/7392/17 Головуючий у 1-й інстанції: Осаулов А.А. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії щодо виплати одноразової грошової допомоги,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та незаконними дії відповідача у вигляді винесення листа від 21.02.2017 року за № Б-163о/п щодо не призначення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб як інваліду 2 групи; зобов'язання відповідача здійснити позивачу виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму (на день виплати), встановленого законом для працездатних осіб як інваліду 2 групи.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не призначення та не виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 як інваліду 2 групи. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію». В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в повному обсязі та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Як убачається з матеріалів справи, на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року представником позивача подавалася апеляційна скарга, в якій він просив суд апеляційної інстанції в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу представника позивача задовольнив частково. Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року в частині зобов'язання Головного управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу як інваліду 2 групи у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та відмови у задоволенні іншої частини позовних вимог - скасував та ухвалив в цій частині нову постанову наступного змісту: «Зобов'язав Головне управління Національної поліції в Київській області здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму (на день виплати), встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду II групи». В іншій частині постанову залишив без змін.

Як зазначалося вище, представник апелянта просить суд апеляційної інстанції скасувати в повному обсязі постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

З даного приводу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу апелянта на те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Brumarescu v. Romania» від 28 листопада 1999 року наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів». «Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі» (рішення ЄСПЛ у справі «Ryabykh v. Russia» від 24 липня 2003 року).

З огляду на викладене, принцип правової визначеності передбачає, перш за все, сталість судового рішення, яке може бути переглянуто у виняткових випадках, що не містять суб'єктивного елементу та ґрунтуються на чітко визначених у законі правилах.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе переглянути рішення суду першої інстанції тільки в тій частині, яка не оскаржувалася представником позивача, а саме в частині позовних вимог про визнання протиправними та незаконними дії відповідача у вигляді винесення листа від 21.02.2017 року за № Б-163о/п щодо не призначення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб як інваліду 2.

Окремо, суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянт, не погоджуючись з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, може її оскаржити до суду касаційної інстанції.

Так, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 01.09.2002 року був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ та звільнений 06.11.2015 року наказом № 590 о/с згідно Закону України «Про Національну поліцію» за п. 64 «з» у зв'язку з переходом на роботу в центральні органи влади.

07.11.2015 року позивач відповідно до наказу № 1о/с був прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції в Київської області із цього часу на нього розповсюджуються вимоги Закону України «Про Національну поліцію».

Вказаним наказом позивача призначено на посаду старшого інспектора - чергового по управлінню організаційного-аналітичного забезпечення та оперативного реагування по Національній поліції України до Головного управління Національної поліції в Київській області.

З 04.11.2016 року відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0198598 позивачеві встановлено другу групу інвалідності по захворюванню, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішній справ.

Свідоцтвом про хворобу № 365/Зв від 18.10.2016 року також підтверджено наявність у позивача захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Після отримання виписок МСЕК позивач звернувся з заявою до Головного управління Національної поліції в Київській області про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності другої групи, пов'язаної з проходження служби.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 654 о/с від 24.10.2016 року позивач був звільнений зі служби в поліції у запас (з постановкою на військовий облік) за ст. 77, п. 1, пп. 2 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Проте, листом від 02.11.2016 року № 29/Б-762 та від 21.02.2017 року № Б-163о/п року відповідачем було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки станом на дату звернення позивача до Закону України «Про Національну поліцію» не внесені зміни щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності якої стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішній справ.

Позивач вважаючи такі дії протиправними, відмову необґрунтованою, а свої законні права порушеними звернувся з даним позовом до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» (на час дії даного Закону) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про міліцію», постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі - Порядок № 850).

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію».

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що оскільки позивачу встановлено другу групу інвалідності з 04 листопада 2016 року, то він має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 4, згідно з яким заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач відповідає визначеним у вказаному вище Порядку № 4 критеріям та є таким, що має право на отримання зазначеної одноразової грошової допомоги.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій відповідача щодо не призначення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дії відповідача щодо не призначення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб як інваліду 2 групи, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, а тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 14 квітня 2017 року в частині визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не призначення та не виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2, як інваліду 2 групи - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст ухвали виготовлено 26.07.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.