Справа № 808/331/17
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/331/17

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2017 року

справа № 808/331/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест"

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що розмір, умови і строки внесення орендної плати на землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім внесення орендної плати на земельні ділянки державної і комунальної власності, що встановлюється Податковим кодексом України. Відповідно до п. 289.2 ПКУ та за інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки станом на 01.01.2015 року становить 1,249, а станом на 01.01.2016 року становить 1,433. Тому податковим органом правомірно було донараховано суму податкового зобов’язання з орендної плати на 2016 рік із застосуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки на 2016 рік – 1,433.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем (Товариством з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест") подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що перевірка була здійснена податковим органом у період коли існував мораторій на проведення перевірок. Також посилається на те, що сторони узгодили в договорі розмір орендної плати. При цьому сторона договору (Запорізька міська рада) не надсилала пропозиції щодо зміни розміру орендної плати, тому позивач діяв в межах договору оренди, сплачуючи розмір орендної плати в розмірі, встановленому договором оренди.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу у судове засідання не з’явились. Про час, дату та місце судового засідання повідомленні належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.05.2014, ухваленого по справі № 908/1020/14 за позовом Запорізької міської ради до ТОВ "СПС-Інвест" про внесення змін до договору були внесені наступні зміни до Договору: п. 5 Договору викладено в такій редакції: “ 5. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 20461521,99 грн. (двадцять мільйонів чотириста шістдесят одна тисяча п'ятсот двадцять одна грн. 99 коп.) в цінах 2013 року”; п. 9 Договору викладено в такій редакції: “ 9. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 613845,66 грн. (шістсот тринадцять тисяч вісімсот сорок п'ять грн. 66 коп.), що складає три кратний розмір земельного податку за календарний рік в цінах 2013 року” (а.с.21-27).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2014 у справі № 908/1020/14 залишено без змін (а.с.100-107).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Податкового кодексу України, Земельного кодексу України, норми Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV “Про оренду землі”.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

В акті камеральної перевірки зазначено, що з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.03.2015, відповідно до якої річна сума орендної плати на 2016 рік з урахуванням коефіцієнта індексації передбаченого п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України за 2014 рік – 1,249; 2015 – 1,433 товариством визначено річну суму орендної плати на 2016 рік без урахування коефіцієнта індексації за 2015 рік-1,433, що призвело до заниження суми податкових зобов’язань у розмірі 276648,50грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважаєж за необхідне зазначити, що орендні відносини в Україні регулюються Законом України від 06.10.1998 № 161-XIV “Про оренду землі” (далі - Закон № 161), ст.1 якого визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 5 Закону № 161 встановлено, що орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 13 Закону № 161 договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний передати орендареві земельну ділянку у користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Однією з істотних умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону № 161).

Згідно зі ст. 21 Закону № 161, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю, це обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

В силу п.п. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269, п. 288.1 - 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України платниками податку є землекористувачі, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Слід взяти до уваги, що статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

- не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог ст. 285 – 287 Податкового кодексу України.

Згідно з п.п.271.1.1 п.271.1 ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Пунктами 289.1 - 289.3 ст. 289 Податкового кодексу України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кi = І:100,

де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Матеріалами справи підтверджується, що за інформацією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, листом від 11.01.2016 №6-28-022-201/2-16 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель» коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення, розрахований відповідно до п. 289.2 Податкового кодексу України, станом на 01.01.2015 становить 1,249, станом на 01.01.2016 становить 1, 433 (а.с.128).

При цьому, пунктом 30 Договору оренди землі, що укладений між позивачем та Запорізькою міською радою від 18.05.2007 передбачено, що орендар зобов’язаний самостійно щорічно індексувати розмір орендної плати відповідно до індексації нормативно-грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством.

Однак позивачем, як орендарем, самостійно така індексація не буда здійснена.

Таким чином, податковим органом правомірно донараховано суму податкового зобов’язання з орендної плати на 2016 рік із застосуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земельної ділянки на 2016 рік – 1,433.

Щодо обмежень на проведення перевірок в 2006 році, то колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що пунктом 78.2 ст. 78 ПКУ визначено, що контролюючим органам забороняється проводити саме документальні позапланові перевірки, натомість з цього приводу податковий кодекс нічого не зазначає про камеральні перевірки. Тому, податковий орган не порушив норми податкового законодавства України, здійснюючи камеральну перевірку позивача.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СПС-Інвест" – залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року – залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник