Справа № 638/6811/17
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/6811/17
Провадження № 2-а/638/515/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Козодой К. І.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

з участю позивача ОСОБА_2

з участю представника відповідача Хари В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2016 року він на правах законного опікуна в порядку, який регулюється Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1751 «Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» звернувся до відповідача із заявою про призначення малолітньому ОСОБА_4 допомоги як на дитину, над якою встановлено опіку. 03.04.2017 року отримав повідомлення від відповідача про відмову у призначенні такої допомоги, мотивуючи її відсутністю серед поданих документів копії позовної заяви до суду про призначення аліментів та довідки про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує на дитину опікун чи піклувальник. Вважає відмову у призначенні виплат безпідставною та необґрунтованою, дії Управління такими, що суперечать законодавству України, позбавляють дитину права на належний життєвий рівень та соціальний захист. Подання відповідачу копії позовної заяви до суду про призначення аліментів у переліку необхідних документів відсутній, тому вимога про надання такої заяви незаконна. Просить суд позов задовольнити, визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради щодо відмови у призначенні допомоги на дитину, над якою встановлено опіку, незаконними, а також зобов'язати Управління призначити йому допомогу на дитину, над якою встановлено опіку з 29.12.2016 року.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради - Хара В. М. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, наведених у письмових запереченнях, просив суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - Білошенко Т. О. в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги ОСОБА_2 підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Суд, дослідивши доводи позивача та представника відповідача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2016 року (справа №646/7567/16-ц) позов ОСОБА_2 задоволено: позбавлено ОСОБА_6, 1987 року народження, батьківських прав у відношенні її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_4, 2005 року народження, його дідусяОСОБА_2, з місцем проживання: АДРЕСА_1.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 2 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначено, що сім'я з дітьми - поєднане родинними зв'язками та зобов'язаннями щодо утримання коло осіб, у якому виховуються рідні, усиновлені діти, а також діти, над якими встановлено опіку чи піклування; дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом вона не набуває прав повнолітньої раніше.

Пунктом 4 статті 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» встановлений один із видів державної допомоги сім'ям з дітьми, а саме - допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування.

У відповідності до статті 5 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

У відповідності до статті 18 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, надається у розмірі, що становить два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку. У разі коли на дитину виплачуються призначені в установленому порядку пенсія, аліменти, стипендія, державна допомога (крім державної соціальної допомоги, що виплачується на дітей-інвалідів, відповідно до законодавства), розмір допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, визначається як різниця між двома прожитковими мінімумами для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для певних категорій осіб становив: для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня - 1689 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для певних категорій осіб становить: для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня - 1689 гривень; з 1 травня - 1777 гривень.

На виконання статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» Кабінетом Міністрів України постановою від 27.12.2001 року затверджений Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми.

У відповідності до пункту 27 Порядку для одержання допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, до органу соціального захисту населення подаються такі документи: заява опікуна чи піклувальника про призначення допомоги, яка складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копія рішення органу опіки та піклування або суду про встановлення опіки чи піклування над дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування; копія свідоцтва про народження дитини; довідка про реєстрацію місця проживання опікуна (піклувальника) та дитини (для дітей, над якими встановлено опіку чи піклування і які є вихованцями дитячих навчальних закладів, що фінансуються не за рахунок бюджетних коштів, - видана органом реєстрації довідка, в якій зазначено статус дитячого навчального закладу та за які кошти він фінансується, а також підтверджено факт перебування в ньому дітей); довідки про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує на дитину опікун чи піклувальник (у разі одержання пенсії на дитину органи соціального захисту населення використовують відомості про розмір пенсії, що надійшли від органів Пенсійного фонду України на електронних носіях інформації); медичний висновок про дитину-інваліда віком до 18 років, виданий в установленому МОЗ порядку.

29.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Управління із заявою за встановленою формою про призначення допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування.

Позивачем ОСОБА_2, разом із заявою, 29.12.2016 року подано наступні документи: копію рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2016 р. про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав у відношенні її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., та призначення опікуном останнього його дідуся ОСОБА_2 з місцем проживання: АДРЕСА_1; копію рішення Харківської міської ради від 18.01.2017 року №9 про встановлення ОСОБА_4 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування; копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 від 15.08.2007 року НОМЕР_1; довідку з місця проживання про склад сім'ї та прописку ОСОБА_2 та ОСОБА_4; довідку КЗ «Школа-інтернат №14» від 10.01.2017 року №327 про перебування на неповному державному утриманні ОСОБА_4

Жодного документу про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, що одержує на дитину позивач ОСОБА_2 в якості піклувальника, не надано, в зв'язку із чим ОСОБА_2 29.12.2016 року запропоновано донести такий документ і зроблено відмітку у заяві про призначення допомоги.

У відповідності до пункту 26 Порядку, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається в розмірі, що становить два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку.

У разі коли на дитину виплачуються призначені в установленому порядку пенсія, аліменти, стипендія, державна допомога (крім державної соціальної допомоги, що виплачується на дітей-інвалідів відповідно до законодавства), розмір допомоги на дитину, над якою встановлено опіку чи піклування, визначається як різниця між двома прожитковими мінімумами для дитини відповідного віку та розміром призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги. Розмір призначених пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги враховується як середньомісячний розмір зазначених виплат, одержаних на дитину за попередні дванадцять календарних місяців.

Тобто, всупереч вимогам Порядку, ОСОБА_2 не представлено, в тому числі і на вимогу Управління, жодного документу про місячні розміри пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги, які є визначальними для розрахунку розміру допомоги. В зв'язку із чим, листом Управління від 26.01.2017 року на звернення ОСОБА_2 повторно повідомлено про необхідність надання документів про розміри аліментів, а в подальшому, не отримавши такі документи, Управлінням видано повідомлення про відмову в надані допомоги від 03.02.2017 року №241/05.

Листом від 03.02.2017 року за вих. №241/05 позивача ОСОБА_2 повідомлено, що у призначенні допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування йому відмовлено, тому що у місячний термін не надана довідка про неотримання аліментів за період з 19.10.2016 року по 30.11.2016 року відповідно до ст. 166 п. 2 і п. 3 Сімейного кодексу України, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язав щодо утримання дитини (а. с. 14).

Судом прийнято до уваги також твердження відповідача про те, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2016 року про позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав та призначення опікуном ОСОБА_2, всупереч вимогам частини 3 статті 166 Сімейного кодексу України із порушенням норм матеріального права, одночасно не прийнято рішення про стягнення аліментів на дитину, в зв'язку із чим, з метою уникнення позбавлення права ОСОБА_2 на допомогу, останньому запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про стягнення аліментів на дитину. Однак, ОСОБА_2 таких заходів не вжито.

Листом від 16.06.2017 року №1405/0/111-17/204 Міністерством соціальної політики України надані методичні рекомендації щодо врегулювання питання призначення допомоги ОСОБА_2, а Управлінням повідомлено останнього про необхідність термінового подання заяви про неотримання ним пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги на дитину як опікуном. Проте, ОСОБА_2, такої заяви не подано.

В подальшому, ОСОБА_2 лише 11.07.2017 року на повторне наполегливе звернення представника Управління в телефонному режимі, подано до Управління відповідну заяву, в якій зазначено, що жодних виплат на дитину, а саме: пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги він не отримує.

Відповідно до пункту 27 Порядку відповідальність за достовірність наданої органу соціального захисту населення інформації щодо неодержання аліментів або щодо їх розміру покладається на опікунів чи піклувальників.

Управлінням, на підставі поданої заяви про призначення допомоги, з урахуванням заяви ОСОБА_2 від 11.07.2017 року про неодержання ним пенсії, аліментів, стипендії, державної допомоги на дитину, здійснено розрахунок допомоги у відповідності до вимог Порядку та Рішенням від 13.07.2017 року призначено ОСОБА_2 допомогу сім'ям з дітьми, а саме - допомогу на дитину, над якою встановлено опіку, на періоди: з 01.12.2016 року по 30.04.2017 року у розмірі 3378 грн., з 01.05.2017 року по 30.11.2017 року у розмірі 3554 грн. За прийнятим рішенням видано відповідне повідомлення.

Таким чином, на час розгляду справи у суді першої інстанції, порушене право позивача, на його думку, на призначення допомоги сім'ям з дітьми у встановленому розмірі усунуто відповідачем самостійно, а тому на даний час в рамках заявлених позовних вимог відсутня необхідність у судовому захисті таких прав позивача, тобто, на даний час фактично відсутній предмет спору.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Порушення своїх прав та необхідність їх захисту, особи, що звертаються до суду, повинні навести у позовній заяві, пред'явленій відповідачу. У порушення цього, позивачем не зазначено, в чому полягає порушення, невизнання чи оспорювання його прав, свобод чи інтересів з боку відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Так, за вимогами частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Вадміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Разом з тим, відповідач надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування правомірності своїх дій. При розгляді справи встановлено, що відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

Таким чином, виходячи із загальних засад законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою прав і виконання обов'язків можна дійти висновку про те, що Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради діяло виключно в межах своїх повноважень та з метою забезпечення прав малолітньої особи, відносно якої встановлено опіку.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 71, 86, 158-167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору віднести на рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий: