Справа № 826/5601/17
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 червня 2017 року № 826/5601/17

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ДЖИН-ДЖЕР»
доДепартаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації)
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖИН-ДЖЕР» звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання вчинити дії, що реєстрації за позивачем права власності не об'єкт нерухомого майна.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що надана до зави про реєстрацію права власності документація є достатньою для вчинення відповідних реєстраційних дій, а оскаржуване рішення не містить жодних підстав що слугували причиною для відмови у реєстрації за позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна. З огляду на викладене, позивач просить суд скасувати рішення відповідача щодо відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень та відповідно зареєструвати за позивачем право власності на квартиру № 27, що розташована в м. Києві, по вул. Діловій, будинок 2-Б.

Ухвалою Окружного адміністративного суду мста Києва від 26.04.2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні 13.06.2017 року представником позивача позовні вимоги підтримано.

Відповідачем не забезпечено явки представника в судове засідання, однак надано письмові заперечення з приводу заявленого позову.

Враховуючи наведені обставини, а також норми ч. 6 ст. 128 КАС України, судом ухвалено продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖИН-ДЖЕР» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВІПРО ФУД» 30.09.2016 року укладено договір купівлі-продажу № 30/09/2016, відповідно до умов якого ТОВ «ДЖИН-ДЖЕР» придбано квартиру №27 в будинку № 2-Б по вул. Діловій у місті Києві.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 року у справі № 910/22480/16 позовні вимоги ТОВ «ДЖИН-ДЖЕР» задоволено частково, визнано дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна № 30/09/2016 від 30.09.2016 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЖИН-ДЖЕР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВІПРО ФУД"

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖИН-ДЖЕР» 07.03.2017 року звернулось до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, квартиру № 27, що розташована в м. Києві, по вул.. Ділова, будинок 2-Б.

До заяви додано : довіреність видану ТОВ «ДЖИН-ДЖЕР» , копію паспорту та ідентифікаційний код представника товариства, копію рішення Господарського суду м. Києва №910/22480/16 від 23.01.2017 р., оригінал та копію договору купівлі-продажу №30/09/2016 від 30.09.2016 року, Акт приймання-передачі нерухомого майна №30/09/2016 від 30.09.2016 року, Довідку про показники нерухомого майна від 05.08.2016р. №0815/27, технічний паспорт, копія виписки з Єдиного державного реєстру ЮО, ФО та громадських формувань.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 14.03.2017 року за № 34241591 ТОВ «ДЖИН-ДЖЕР» відмовлено у реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

Позивач вважає таке рішення протиправним та необґрунтованим, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, виходячи з наступного.

Спеціальним законом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 року №1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

До повноважень органу державної реєстрації прав належить, зокрема: проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень або відмова у їх реєстрації; забезпечення ведення Державного реєстру прав; здійснення інші повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами України (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор, зокрема:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач вважає рішення державного реєстратора щодо відмови у вчинення реєстрації дії протиправним, оскільки надана документація є достатньою для реєстрації за позивачем права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме рішення відповідача не містить жодних обставин, що слугували підставою для його прийняття.

Дослідивши надані докази, суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне.

На виконання вимог суду, відповідачем до матеріалів справи надано копію реєстраційної справи щодо розгляду заяви за реєстраційним номером 21291573, поданої ТОВ«ДЖИН-ДЖЕР» для реєстрації права власності на квартиру № 27, що розташована в м. Києві, по вул. Ділова, будинок 2-Б.

Слід зауважити, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 34241591 від 14.03.2017 року у реєстраційні справі суттєво відрізняється від копії, наданої позивачем до матеріалів справи.

Надана позивачем копія рішення № 34241591 від 14.03.2017 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень дійсно не містить жодних доводів з причин відмови у вчиненні реєстраційної дії. Однак з цього ж рішення, наданого з матеріалами реєстраційної справи вбачається, що підставою для відмови у реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна слугувало встановлення державним реєстратором існування зареєстрованих обтяжень на таке нерухоме майно.

Так, із Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме йно майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.03.2017 року № 82312082 щодо квартири № 27, що розташована в м. Києві, по вул.. Ділова, будинок 2-Б зареєстровано обтяження, а саме:

- від 23.01.2017року за №18658661 на підставі Постанови Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25.07.2016 р. №51727101;

- від 17.10.2016 року №169444489 на підставі Ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2016 року у справі № 761/33896/16-ц.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, а також те, що існування обтяжень на об'єкт реєстрації права власності є перешкодою для вчинення реєстраційних дій, суд приходить до переконання, що оскаржуване рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. (ч.1) В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. (ч.2) Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи. (ч.3) Суд може збирати докази з власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС України).

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновків, що позовні вимоги не підлягають задоволенню .

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Клименчук