Справа № 755/9713/17
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2017-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивувала тим, що перебуває на обліку у Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 09 березня 2017 року вона звернулася до Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10 призначених місячних пенсій. Листом від 24 травня 2017 року Лівобережним об'єднанням управління Пенсійного фонду України в м. Києві їй було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10 призначених місячних пенсій, оскільки на момент призначення пенсії за віком стаж працівника освіти складає 25 років 9 місяців 18 днів, що не відповідає вимогам п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про заходи забезпечення реформування пенсійної системи", яким передбачено право на отримання грошової допомоги жінками, страховий стаж роботи яких складає 30 років. Проте, вона не згодна з такими діями відповідача та вважає їх протиправними, та такими, що порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення. Просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10 призначених місячних пенсій; зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10 призначених місячних пенсій.

29 червня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у даній справі в порядку скороченого провадження.

Представник відповідача Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України копію ухвали від 29 червня 2017 року отримав 07 липня 2017 року. До суду надійшли заперечення, які долучено до матеріалів справи (а.с.27-30), за змістом поданих до суду заперечень просилав відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи та приймаючи до уваги заперечення відповідача проти позову, долучені до матеріалів справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно трудової книжки ОСОБА_1, з 11 січня 1989 року по 27 серпня 1997 року працювала на посаді заступника директора по господарській частині, та з 11 січня 1989 року по 27 серпня 1997 року на посаді вчителя історії за сумісництвом (а.с. 11-12).

09 березня 2017 року позивач звернулася до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 10 призначених місячних пенсій (а.с. 34).

24 травня 2017 року Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивачу було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі 10 призначених місячних пенсій (а.с.18-19).

Відповідно до статті 2 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) призначаються трудові пенсії за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника та за вислугу років.

Згідно зі статтею 51 Закону № 1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не менш ніж мінімальний страховий внесок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» встановлено, що правом на пенсію за вислугу років користуються учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах.

До переліку посад згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 909, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, належать посада учителя.

Частиною другою статті 7 Закону № 1788-XII установлено, що пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Крім того, згідно з пунктом 11 Порядку № 22-1 пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Системний аналіз викладених норм дає підстави для висновку про те, що виплата пенсії за вислугу років безпосередньо пов'язана з важким та шкідливим характером роботи, виконання якої може спричинити втрату професійної працездатності до досягнення загального пенсійного віку. Тому законодавець надав можливість окремим категоріям спеціалістів за своїм бажанням припинити таку роботу за наявності достатнього спеціального стажу та отримувати пенсію за вислугу років. У випадку, коли спеціаліст вважає себе придатним продовжувати виконувати таку роботу - пенсія не виплачується. При цьому, влаштування після призначення пенсії за вислугу років на іншу (не шкідливу) роботу не є перешкодою для її виплати.

Таким чином, пенсія за вислугу років є соціальною гарантією, яка надається державою окремим спеціалістам, і полягає у матеріальній компенсації, пов'язаній із залишенням роботи, яка призводить до втрати професійної працездатності або придатності, та можливістю влаштуватись на іншу (більш безпечну) роботу або залишатись непрацюючим.

Отже особи, які працюють за сумісництвом, не користуються певними можливостями для зарахуванням періоду роботи за сумісництвом до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років та отримання одноразової грошової допомоги.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на положення п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про заходи забезпечення реформування пенсійної системи".

Відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про заходи щодо забезпечення реформування пенсійної системи" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Судом встановлено, що позивач в період з 11 січня 1989 року по 27 серпня 1997 року, перебуваючи на посаді заступника директора по господарській частині, виконувала роботу за сумісництвом вчителя історії, інших робіт встановлених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота, на яких дає право на пенсію за вислугу років» не виконувала, тому на момент призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мала стаж роботи як працівника освіти 25 років 09 місяців 18 днів.

Виходячи з наведеного, вимоги позивача про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення не грунтуються на законі.

Тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про заходи забезпечення реформування пенсійної системи", Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», ст. ст. 8-11, 17-19, 41, 69-71, 94, 99, 160-164, 167, 183-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.Є.Арапіна