Справа № 725/1570/17
Суддя: Піхало Н. В.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 725/1570/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Верешко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, старшого сержанта поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Семенюка Олександра Івановича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 29 березня 2017 року серії БР № 369642.

В обґрунтування позову зазначав, що вищевказаною постановою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано захід адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Вважає зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності незаконною та такою, що підлягає скасуванню судом, оскільки справа про адміністративне правопорушення інспектором розглянута упереджено, з грубим порушенням процесуальних прав, постанова про адміністративне правопорушення винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України.

На підставі викладеного, посилаючись на норми права, просив визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 369642 від 29 березня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 255,00 грн.

У судовому засіданні позивач поданий позов підтримав у повному обсязі, просив про його задоволення, з підстав вказаних у позові, зокрема у зв'язку із неправомірністю дій відповідача яка полягала відповідачем у винесенні постанови на місці зупинення транспортного засобу та не складенню відповідного протоколу адміністративне правопорушення.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з'явилися та не повідомили причини своєї неявки, а тому на підставі ст.. 128 КАСУ суд проводить розгляд справи у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, повністю і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Так, згідно зі ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що постановою серії БР №369642 від 29.03.2017 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Зокрема даною постановою встановлено, що 29.03.2017 року о 13 год. 35 хв. ОСОБА_1 рухаючись на а/д м19, 450 км, порушив дорожню розмітку 1.1, й відповідно відносно ОСОБА_1 старшим сержантом поліції Семенюком О.І. винесено постанову серії БР №369642 від 29.03.2017 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а/с 4).

Так, згідно ч.1 ст.9 КАС України, - суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зокрема, порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

При цьому, справи про порушення правил дорожнього руху розглядаються органами Національної поліції (ст. 222 КУпАП). У переліку, який міститься в статті, передбачено і частину першу, другу і третю ст. 122 КУпАП.

Таким чином, справи щодо порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг розглядаються органами Національної поліції, від імені яких розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Зокрема, в позовній заяві позивач звертає увагу на те, що його права були порушені відповідачем у зв'язку із тим, що відповідачем оскаржувану постанову винесено на місці зупинення транспортного засобу та не було складено протокол.

Разом з тим, суд враховує, що статтею 258 КАС України встановлені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

До внесення змін до ст. 258 КУпАП Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14.07.2015 року положення цієї статті не поширювались на вирішення справ про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122 КУпАП. Це свідчило про те, що при вирішенні таких справ повинен був обов'язково складатись протокол.

Разом з тим, цим Законом було внесено зміни до КУпАП, зокрема і ст. 258, яку доповнено частиною 2, відповідно до якої протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, у таких справах уповноважені особи відразу складають постанову.

Вказане підтверджується також ч. 5 ст. 258 КУпАПу новій редакції, згідно з якою якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Крім того, відповідно до п.1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 4 розділу І Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема частиною першою статті 122 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Вказані норми є чинними на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду справи.

Враховуючи наведене суд критично оцінює доводи позивача щодо необхідності складання протоколу про адміністративне правопорушення та протиправності дій поліцейського під час винесення вказаної постанови.

Отже відповідач в даному випадку мав право не складати протокол про вчинення адміністративного правопорушення, відповідно мав право розглянути справу на місці зупинки автомобіля, а тому при винесенні постанови ним не було вчинено дій щодо порушення вимог щодо процедури розгляду справи та не було проігноровано порядок встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП.

Крім того, позивач також вказував на те, що відповідач позбавив її можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Так, згідно вимог ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Але позивачем не викладені обставини і не зазначені докази з приводу того, в чому полягає позбавлення відповідачем його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, а також не надано доказів в частині не роз'яснення йому відповідачем процесуальних прав. При цьому, жодних письмових зауважень з цього приводу в оскаржуваній постанові позивачем не було зроблено.

За таких обставин, оскаржувані дії відповідача щодо складення постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення є правомірними та жодних доказів щодо вчинення відповідачем неправомірних дій у відношенні позивача суду не надано. До того ж, з інших підстав позивачем позов не було пред'явлено.

Таким чином, з представлених на розгляд суду матеріалів вбачається вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП й відповідно постанова винесена правомочною особою, стягнення накладено в межах санкції статті з врахуванням вимог ст.33 КУпАП та строків накладення адміністративного стягнення.

При цьому, позивачем не представлено суду жодних доказів на підтвердження своїх тверджень, які б заперечували правомірність винесеної постанови в справі про адміністративне правопорушення й відповідно судом не встановлено неправомірності дій відповідача при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд оцінюючи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому оскаржувана постанова серії БР № 369642 від 29 березня 2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, винесеною з всебічним врахуванням всіх обставин справи та всіх доказів, а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 369642 від 29 березня 2017 року є законною, а позов ОСОБА_1 є безпідставним у зв'язку із чим у його задоволенні слід відмовити.

Крім того, відсутні й підстави для задоволення позову в частині вимог до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, оскільки повноваження щодо безпеки дорожнього руху покладено на Управління Патрульної поліції в Чернівецькій області й відповідно в даному випадку вимоги заявлено не до належного відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 17, 18, 71, 160, 161, 171-2 КАС України, ст.ст. 251, 280, 283, 287,288,289 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, старшого сержанта поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області Семенюка Олександра Івановича про скасування постанови, - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається у 10-ти денний строк з моменту її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Піхало Н. В.