Справа № 334/3253/17
Суддя: Ісаков Д. О.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 17.07.2017
Справа № 334/3253/17
Провадження № 2-а/334/393/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Ісакова Д.О.

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні розглянувши у письмовому провадженніадміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

25 травня 2017 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовано тим, що згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -усього стаж роботи ОСОБА_1 станом на 20 вересня 2016 року становить 38 років 11 місяців 10 днів, з яких штатні суддівські посади в загальних судах України він займав 34 роки 11 місяців 27 днів.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при наданні щорічної оплачуваної відпустки йому виплачувалася суддівська винагорода та допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу, на яку відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» нараховувався ЄСВ.

Наказом від 20 вересня 2016 року №81-к ОСОБА_1, такого, який досяг пенсійного віку, виключено із складу суддів Апеляційного суду Запорізької області у звязку з поданням заяви у відставку.

У Довідках від 21.09.2016 р. №07-50/93 і 01.12.2016 р. №07-50/137 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (Додаток 2 до порядку надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами Пенсійного фонду, надалі Додаток 2), які були видані головою Апеляційного суду Запорізької області і начальником відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності помилково не було враховано 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, що потягло призначення і виплату йому органами Пенсійного фонду щомісячного довічного грошового утримання у меншому розмірі.

Листом від 19 квітня 2017 року №07-40/28/ голова Апеляційного суду Запорізької області і начальник відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності визнали помилкове не врахування 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення у Довідках від 21.09.2016 р. і тому звернулися до органів Пенсійного фонду з клопотанням про перерахунок довічного грошового утримання судді на підставі уточнених ними Довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення з дня призначення -

станом на 20.09.2016 р. №07-50/17 від 19.04.2017 р.,

станом на 01.12.2016 р. №07-50/18 від 19.04.2017 р.

19 квітня 2017 р. цей лист ОСОБА_1 передав органам Пенсійного фонду і в своїй заяві висловив клопотання про його задоволення за зазначеними в листі підставами.

Рішенням Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 27.04.2017 року №224/р відмовлено у перерахунку призначеного ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 20.09.2016 р. Це рішення позивач отримав 15 травня 2017 року.

Вважаючи рішення органу Пенсійного фонду протиправним позивач просить:

визнати протиправним рішенняПравобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 27.04.2017 року №224/р щодо відмови йому у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня звільнення у відставку;

зобов'язати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 20.09.2016 року.

У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути справу без її участі в порядку письмового провадження, позов не визнає, надала суду письмові заперечення. Зі змісту письмових заперечень вбачається, що при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання слід керуватись ст. 133 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» згідно з яким матеріальна допомога на оздоровлення є одноразовою виплатою та не входить до складу суддівської винагороди, а тому підстави для врахування її для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання відсутні. Позовні вимоги щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 20.09.2016 року вважають необґрунтованими у звязку з наступним. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 призначено з 21.09.2016 року на підставі його особистої заяви, що підтверджується розпорядженням від 23.09.2016 року. До заяви для обчислення щомісячного довічного грошового утримання позивачем було надано довідки, відповідно до яких суму матеріальної допомоги не відображено. У звязку з цим вважають позовні вимоги ОСОБА_1 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 20.09.2016 року, необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч.1 ст. 6 КАС України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять (ч.2 ст. 11 КАС України).

Законом України "Про судоустрій і статус суддів" врегульовані правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів (далі Закон).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді

матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції, що діяла на час припинення позивачем суддівських повноважень, розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід. Бухгалтерією суду матеріальну допомогу віднесено до фонду оплати праці, що є складовою заробітної плати, про що свідчать копії Довідок Апеляційного суду Запорізької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення станом на 20.09.2016 р. №07-50/17 від 19.04.2017 р., станом на 01.12.2016 р. №07-50/18 від 19.04.2017 р., які погоджуються з листом апеляційного суду від 19 квітня 2017 року.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно з висновками Верховного Суду України, викладених у його чисельних постановах, зокрема й в постановах від 20 лютого 2012 року, 14 та 18 травня 2013 року, 6 листопада 2013 року, 4 березня 2014 року, 8 липня 2015 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13 тощо), матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці, є складовою заробітної плати, з неї нараховується та сплачується страховий внесок або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, а тому її розмір враховується в заробіток (дохід)застрахованої особи для обчислення пенсії, а у моєму випадку щомісячного грошового утримання.

Проте, всупереч цим положенням законів та правовим позиціям Верховного Суду України, які є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, відповідач при визначенні ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання розміру матеріальної допомоги на оздоровлення не урахував і в такий спосіб призначив утримання у меншому розмірі.

Щодо вимог позивача зобовязати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання - з 20.09.2016 року, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, а саме з моменту призначення довічного утримання - 21.09.2016 року відповідно до розпорядження 189652 від 23.09.2016.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про Закон України «Про статус суддів», яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено,

що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач, відмовляючи у проведенні перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

Обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Виходячи з положень частини другої зазначеної статті, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, відмовляючи в здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 не довів правомірність своїх дій тоді, як позивач довів обставини, якими він обґрунтував позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись статями 19, 21,46, 64, 68, 126, 130 Конституції України, статями 2, 10, 11, 71, 86, 94, 99, 100, 158-167, 183-2 КАС України, наведеними у мотивувальній частині рішення правовими нормами Законів України «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про оплату праці», «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», рішеннями Конституційного суду України, Європейського суду з прав людини, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішенняПравобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 27.04.2017 року №224/р щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з дня звільнення у відставку.

Зобов'язати Правобережне обєднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту призначення довічного утримання, а саме з 21.09.2016 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 640 гривень.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ця постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: Ісаков Д. О.