Справа № 815/3472/17
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2017-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3472/17
УХВАЛА

31 липня 2017 року

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Катаєва Е.В., вивчивши адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКАН-ПЛЮС» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКАН-ПЛЮС» до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 26.06.2017 року про застосування умовного адміністративного арешту майна Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКАН-ПЛЮС»

Відповідно до вимог статей 105, 106 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначаються ім'я позивача та відповідача, зміст позовних вимог згідно з ч.4,5 ст.105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів. До позовної заяви додаються її копії та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб

Позивач надав позовну заяву з порушенням вказаних вимог КАС України.

Позивач не зазначив електрону адресу відповідача, незважаючи на те, що до позову надана копія оскаржуваного рішення на бланку відповідача із зазначенням електроної адреси.

Відповідно до ст.56 КАС України законними представниками органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом. Згідно п.4 ч.3 ст. 108 КАС України позовна заява повертається позивачу, якщо позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Позов підписаний директором ОСОБА_1, проте до позову не надані документи, які підтверджують його призначення (вибрання) на посаду, а також копія статуту (витяг) щодо його повноважень.

Статтею 2 КАС встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 26.06.2017 року про застосування умовного адміністративного арешту майна ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» та зазначає, що обмеження відповідачем його майнових прав з метою примушення виконати обов'язок, від якого у конкретному випадку позивач був згідно законодавства, суперечить конституційним засадам та порушує його права та законні інтереси.

Між тим, відповідно до п.94.10 ст.94 ПКУ арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Згідно з пунктом 94.19 ПКУ припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з, зокрема, відсутністю протягом строку, зазначеного у п.94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Таким чином, після спливу вказаного строку та відсутності рішення суду рішення керівника контролюючого органу не має юридичної сили и не може бути підставою для здійснення будь-яких дій зі сторони контролюючого органу.

Згідно даних автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду відсутнє рішення суду щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту, накладеного рішенням ГУ ДФС в Одеській області 28.02.2017 року. Ухвалою від 27.06.2017 року подання ГУ ДФС про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна ТОВ «БАЛКАН-ПЛЮС» повернуто заявнику.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч.2 ст.55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Статтею 94 ПКУ встановлено право суб'єкта господарювання оскаржувати рішення про застосування адміністративного арешту, проте у аналіз положень ст.94 ПКУ в цілому свідчить про те, що таким рішенням права суб'єкта господарювання можуть бути порушені лише під час дії вказаного рішення.

Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків-позивача було прийнято 26.06.2017 року о 12.00год. Враховуючи святковий день 28.06.2017 року 96 год. для підтвердження обґрунтованості арешту майна платника податків сплинули 30.06.2017 року о 12.00год.

Позивач звернувся з позовом 03.07.2017 року, тобто на той час, коли адміністративного арешту майна платника податків припинив свою дію у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у п.94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Таким чином, позивачу необхідно надати належні докази порушення його права на час звернення до суду.

Крім того, до позову надані копії документів, які не завірені належним чином.

Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого Наказом Держспоживстандарту України № 55 від 07.04.2003року, якій відповідно до його п.п. 1.1, 1.2 поширюється на організаційно-розпорядчі документи: постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності, - встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис); відбитком печатки організації засвідчують на документі підпис відповідальної особи (пп. 5.26, 5.27 ДСТУ 4163-2003).

Лише на частині копій документів наявний запис копія вірна та підпис без назви посади, особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення, печатки.

Згідно ст.108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. При таких обставинах позов повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 05.07.2017 року позов залишений без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків до 27.07.2017 року. Копія ухвали суду відправлена позивачу на електронний адрес позивача, зазначений в позові.

Позивач у встановлений в ухвалі суду строк не усунув недоліки позовної заяви (згідно автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду вхід. кореспонденції по справі станом на 31.07.2017 року не зареєстровано), також позивач не оскаржив ухвалу суду, клопотання про продовження строку, встановленого судом для їх усунення не подав.

При таких обставинах, в силу ч. 3 ст.108 КАС України, позов слід повернути позивачу.

Керуючись ст. 105, 106, ст.108 ч.3 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БАЛКАН-ПЛЮС» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішення повернути позивачу.

Роз'яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеській окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня її отримання.

Суддя Е.В. Катаєва