Справа № 663/2925/16-а
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 663/2925/16-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Кустов О.Ю.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Запорожана Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 14 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу,-

В С Т А Н О В И Л А :

20.12.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови в призначенні та отриманні грошової допомоги в зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабміну України від 25.12.2013 № 975, він має на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Проте, відповідачі вважають, що оскільки він отримав інвалідність в зв`язку із проходженням військової служби в Прикордонних військах КДБ СРСР, то належним органом, який би мав право на нарахування та виплату вказаної допомоги є Адміністрація Державної прикордонної служби України.

Позивач зазначає, що до звернення із заявою про виплату одноразової грошової допомоги з Міноборони України він вже звертався до Адміністрації Державної прикордонної служби України та отримав відмову в зв`язку із неналежністю звернення та пропозицією звернутися до належного органу - Міноборони України.

Вважаючи, що відповідачі усуваються від виконання покладених на них законом обов`язків щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги в зв`язку із отриманням інвалідності, позивач просив зобов`язати Міноборони України через Херсонський військомат виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Відповідачі заперечували проти позову. Представник третьої особи наполягав та тому, що призначення вказаної допомоги має вирішувати саме Міноборони України, оскільки в зазначених правовідносинах воно є правонаступником збройних формувань, в яких проходив службу позивач.

Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 14 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнана протиправною бездіяльність Міноборони України, що виразилась у відмові передати документи позивача для призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на розгляд комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міноборони України передати документи ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, на розгляд комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Міноборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову та в цій частині прийняти нову - про відмову у позові.

Справу розглянуто в порядку ч.1 ст.41 КАС України.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Позивач у період з 29 квітня 1987 року по 29 травня 1989 року проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил Радянського Союзу, у тому числі в період з 16.03.1988 по 22.06.1988 та з 02.08.1988 по 12.08.1988 брав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку в Демократичній Республіці Афганістан. Вказане вбачається з копії військового квитка та відповіді центрального прикордонного архіву ФСБ Росії.

Під час проходження строкової військової служби у Демократичній Республіці Афганістан отримав мінно-вибухове осколочне поранення голови, ніг, закриту черепно-мозкову травму, контузію, та численні рубці на тілі.

З протоколу Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 22 березня 2016 року № 1231 вбачається, що травма (контузія), поранення, захворювання ОСОБА_1 , пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

07 квітня 2016 року позивач пройшов медико-соціальну експертизу, якою йому було визначено ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, про що свідчить довідка серії ААА № 029142. Згідно з цією довідкою інвалідність встановлено до 01.05.2018 року.

Позивач звернувся до Адміністрації Держприкордонслужби України щодо виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби в Республіці Афганістан. 10.06.2016 Адміністрація Держприкордонслужби листом за № 11/р-3057 повідомила позивача про відсутність підстав для виплати йому одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення III групи інвалідності, мотивуючи це тим, що він проходив строкову військову службу у військовій частині, що входила до складу Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР, а жодним нормативно-правовим актом України не передбачено, що Державна прикордонна служба України є правонаступником колишніх прикордонних військ КДБ СРСР. Також зазначено про те, що позивач не перебуває на військовому обліку в органах Держприкордонслужби, відповідно правових підстав для виплати йому допомоги немає.

Згодом позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, яка була направлена до МО України для прийняття відповідного рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Департамент фінансів Міноборони України листом за № 248/3/6/4100 від 24.10.2016 направив відповідь на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та аналогічної їй за змістом відповіді останнього від 02.12.2016, направленої на адресу позивача, про неможливість прийняти документи щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги на тій підставі, що вони не підлягають розгляду у Міністерстві оборони України, оскільки позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах КДБ колишнього СРСР, правонаступником яких є Адміністрація Держприкордонслужби України.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з неправомірності дій Міноборони України щодо повернення документів позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги, оскільки законом визначена правонаступність Міноборони України всіх військових формувань колишнього СРСР.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ.

Статтею 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

В зв`язку із наведеним вірним є висновок суду щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби на підставі п.5 ч.2 ст.16 зазначеного Закону.

Відповідно до ч.6, ч.9 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 статті 16 2 та пункту 9 статті 16 3 Закону № 2011-ХІІ Кабінет Міністрів України 25.12.2013 року постановою № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Зазначений порядок набрав чинності з 24.01.2014р., а тому розповсюджується на спірні правовідносини, які виникли з часу встановлення інвалідності позивачу - з 07.04.2016.

Пунктом 6 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пп.11-13 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги подає уповноваженому органу, яким в т.ч. є уповноважений структурний підрозділ державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів, вичерпний перелік документів, про що докладно зазначено судом першої інстанції.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

В силу пункту 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 року, для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Абзацом 8 п.2.8 Інструкції з організації роботи із соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей у Міністерстві оборони України, затвердженої наказом Міноборони України від 31.12.2014 № 937, зареєстрованої в Мінюсті 22.01.2015 за № 73/26518, встановлено, що на обласні військові комісаріати покладається обов`язок оформлення та подання до Департаменту фінансів документів для виплати компенсаційних сум військовослужбовцям, які стали інвалідами, членам сімей військовослужбовців, які загинули під час виконання обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН, в інших окремих випадках, а також одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що законодавцем передбачено прирівняння соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України. Тому, саме на Міністерство оборони України, як правонаступника військових формувань колишнього СРСР, покладений обов`язок стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням останньому III групи інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання.

Доводи апелянта, про те, що Державна прикордонна служба у відповідності до п. 3 розділу ІХ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державну прикордонну службу України» є правонаступником Прикордонних військ України, які в свою чергу згідно з п. 1 Положення про порядок комплектування, військового, матеріально-технічного і фінансового забезпечення Прикордонних військ України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 04 листопада 1991 року № 1781-XII, створені на базі Прикордонних військ СРСР, дислокованих на території України, не спростовують висновку суду.

Судова колегія враховує, що відповідно п.1 Указу Президії Верховної Ради України від 20.08.1991 № 1464 всі дислоковані на території республіки (УРСР) військові частини прикордонних військ СРСР та їх органи управління з озброєнням і матеріально-технічною базою переведені у відання України.

Згідно постанови Кабміну України від 02.01.1992 № 3 "Питання Державного комітету у справах охорони державного кордону України" Державний комітет у справах охорони державного кордону є правонаступником колишнього Управління військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР.

Згідно військового квитка НОМЕР_1 , виданого 23.09.1996, позивач проходив військову службу та приймав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан з 13.04.1988 по 15.02.1989 у складі військової частини № 2072, яка підпорядковувалась Прикордонним військам КДБ СРСР.

Оскільки військова частина № НОМЕР_2 , в якій проходив службу позивач, не входила до складу військ Західного прикордонного округу КДБ СРСР, не була розташована на території України, а входила до складу Середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР, вона не увійшла до юрисдикції Прикордонних військ України.

Погоджуючись із доводами суду першої інстанції щодо зобов`язання Міноборони передати документи ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги на розгляд Комісії із розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, судова колегія враховує, що позивачем до заяви додані усі передбачені Порядком № 975 документи та Міноборони відмовлено в підготовці пропозиції на розгляд Комісії лише з підстав непідвідомчості розгляду такої заяви, що підтверджується листом останнього від 24.10.2016 № 248/3/6/4100 (а.с.63).

Оскільки предметом оскарження є судове рішення в частині задоволення позову, відповідно до ст.195 КАС України судова колегія не надає правової оцінки висновкам суду першої інстанції щодо відмови у позові.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195,196,198,200,205,206,254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 14 березня 2017 року - залишити без змін.

Узвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: Д.В.Запорожан