Справа № 336/4100/17
Суддя: Марко Я. Р.
Дата ухвалення: 2017-07-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/4100/17
Провадження № 2-а/336/397/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Шевченківського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити з України громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, виданий 03.05.2015 року, терміном дії до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28.08.2015 року громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибула на територію України по паспортному документу серії НОМЕР_1, виданий 03.05.2015, дійсний до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

02.06.2017 року співробітниками Управління боротьби зі злочинами, пов'язаними з торгівлею людьми ГУНП в Запорізькій області була виявлена гр. ОСОБА_1, яка порушила правила перебування іноземців на території України, так як з 26.11.2015 року громадянка перебуває в Україні після закінчення законного терміну перебування.

Громадянка ОСОБА_1 була доставлена до Шевченківського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, відносно неї складений адміністративний протокол та постанова серії ПР МЗП №135986 від 02.06.2017 року та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Штраф сплачено.

02.06.2017 Шевченківським РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області прийнято рішення про примусове повернення з України відносно громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1, яка була зобов'язана залишити територію України у термін до 01.07.2017 року.

Рішення про примусове повернення ОСОБА_1 супроводжувалось забороною подальшого в'їзду в Україну строком на три роки до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

02.06.2017 року за вих. № 2316/4996 до Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області було направлено повідомлення про прийняття рішення про примусове повернення громадянки ОСОБА_1

Громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 належним чином була ознайомлена з даним рішенням, про що свідчить її підпис та повідомлена, що у випадку не виконання рішення про примусове повернення до неї буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в разі ухилення від виїзду за межі України у визначений термін.

На теперішній час громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1 рішення про примусове повернення Шевченківського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 02.06.2017 року не виконала, перебуває на території України як нелегальний мігрант, подальших підстав для законного перебування не має, не вживає заходів стосовно своєї легалізації, у неї відсутні кошти, необхідні для проживання в Україні.

Позов обґрунтований тим, що рішення про примусове повернення гр. ОСОБА_1 не виконала, продовжує злісно ухилятись від виконання такого рішення. ОСОБА_1 грубо порушує законодавство України, у зв'язку з чим має бути примусово видворена з України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та наполягала на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не оспорювала зазначені в позові обставини, обґрунтованих заперечень проти задоволення позову не надала.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що громадянка Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прибула на територію України 28.08.2015 року за паспортом серії НОМЕР_1, виданим 03.05.2015 року, терміном дії до ІНФОРМАЦІЯ_2 року по справам, які носять особистий характер.

Також встановлено, що відповідач з 26.11.2015 року незаконно перебуває на території Україні після закінчення законного терміну перебування, відносно неї складений протокол про адміністративне правопорушення та постанова серії ПР МЗП №135986 від 02.06.2017 року якою на останню було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., який вона сплатила 14.06.2017 року.

Т.в.о начальника Шевченківського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області Бурлака О.В. 02.06.2017 року було прийнято рішення про примусове повернення за межі України відповідача та зобов'язано її покинути територію України у термін до 01.07.2017 року. Вказане рішення про примусове повернення ОСОБА_1 супроводжувалось забороною подальшого в'їзду на територію України терміном на три роки до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

З прийнятим рішення відповідач була ознайомлена під розпис та повідомлена про те, що у разі не виконання вищевказаного рішення до неї буде застосовано примусове видворення, відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього.

Частиною 1 статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачені підстави щодо заборона щодо примусового повернення чи примусового видворення або видачі чи передачі іноземця та особи без громадянства. Так, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

- де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

- де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

- де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

- де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в'їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Як було встановлено судом, відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення порядку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та було прийнято рішення про примусове її повернення за межі України. Однак, самостійно у чітко визначені терміни відповідач територію України не покинула.

Крім того, судом встановлено, що у відповідача законні підстави для знаходження на території України відсутні, оскільки термін перебування її на території України закінчився. Залишати територію України відповідач наміру не має, а тому підлягає примусовому видворенню з України.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначені підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. При розгляді даної справи жодних підстав, які визначені в наведеній статті, відповідачем не надано.

Особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення відповідача за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 26 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду від 25.06.2009 року № 1 "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні" іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені статтею 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", статтею 13 Закону України "Про імміграцію". Примусове видворення та затримання іноземця та особи без громадянства здійснюється лише на підставі постанови адміністративного суду.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач порушила вимоги законодавства України, й відповідно до вимог частини 1 статті 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що остання ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, а тому вимогу про її видворення суд вважає обґрунтованою.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтями 6, 7, 8, 9, 69-71, 158-160, 161, 162, 163, 183-7, пунктом 5 частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Шевченківського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянку Республіки Узбекистан ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_1, виданий 03.05.2015 р., терміном дії до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Постанова підлягає негайному виконанню відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Я.Р.Марко