Справа № 355/668/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Коваленко К.В. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А
19 липня 2017 року Справа № 355/668/17
Київський апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Епель О.В.,
суддів: Желтобрюх І.Л., Кобаля М.І.,
за участю секретаря Лісник Т.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Роздобудька О.М.,
представника відповідача Рахуби В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Баришівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Баришівського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Баришівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними, визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Баришівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідач) про:
- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії на підставі ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- визнання незаконним рішення відповідача від 21.04.2017 р. № 182;
- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на підставі ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Постановою Баришівського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року адміністративний позов було задоволено.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду без змін з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач має статус громадянина, евакуйованого у 1986 році із зони відчуження (категорія 2), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
У 1986 році, зокрема станом на 26.04.1986 р. позивач проживав у с. Чистогалівка Чорнобильського району Київської області.
У квітні 1986 року позивач отримав повістку про призов до лав Радянської армії.
26.04.1986 р. позивачу було видано військовий квиток НУ № 9652290.
26.04.1986 р. о 00:23 год. стався вибух 4-го реатора Чорнобильської АЕС.
29.04.1986 р. прибув до військової частини НОМЕР_2 в якості курсанта, що й є початком його військової служби і підтверджується записом у вищевказаному військовому квитку.
27.01.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до якої ним було додано посвідчення серії НОМЕР_1 та довідку від 12.01.2017 р. № 14, видану Ярешківською сільською радою.
Вказаною довідкою підтверджено факт проживання позивача в с. Чистогалівка Чорнобильського району Київської області до призову в армію 29.04.1986 р.
21.04.2017 р. відповідачем було прийнято рішення № 182 про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії на пільгових умовах, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку в порядку ч. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Європейською соціальною хартією від 03.05.1996 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14.09.2006 (далі Хартія), Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від від 28.02.1991 р. № 796-XII (далі Закон № 796-XII), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі Порядок № 22-1), Постановою Кабінету Міністрів України «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» від 23.07.1991 р. № 106а (далі Постанова № 106а).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Підпунктами 4, 23 частини 1 Хартії визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття).
Згідно з ч. 2 ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: евакуйовані з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році 10 років.
Постановою № 106а с. Чистогалівка Чорнобильського району Київської області віднесено до зони відчуження.
Згідно зі ст. 65 Закону № 796-XII учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Пунктом 7 Порядку № 22-1 визначено документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.
Документами, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що правовою підставою для призначення особі пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ як особі, евакуйованій з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році, є наявність в неї відповідного статусу, що повинен підтверджуватися посвідченням, та факт проживання у вказаній зоні.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що як було правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наявність у позивача статусу особи, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження підтверджується відповідним посвідченням /Т. 1 а.с. 6/ і станом на 26.04.1986 р., зокрема на момент вибуху на 4-му реакторі Чорнобильської АЕС о 00:23 год., він проживав у с. Чистогалівка Чорнобильського району Київської області, яке віднесено до зони відчуження і знаходиться на відстані 4-х км від Чорнобильської АЕС.
З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності відмови та рішення, прийнятого відповідачем, у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах за ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ та наявності достатніх і необхідних правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
При цьому, доводи апелянта про те, що 26.04.1986 р. виписано військовий квиток про призов позивача на військову службу, є безпідставними, оскільки з цього ж військового квитка вбачається, що на військову службу позивач прийнятий лише 29.04.1986 р.
Посилання апелянта на те, що на розгляд Комісії ОДА буде винесено питання щодо підтвердження статусу позивача як особи, евакуйованої із зони відчуження, є необґрунтованими, оскільки на теперішній час такий статус позивача підтверджується відповідним посвідченням /Т.1 а.с.6/, яке ніким не скасовано та є дійсним, а отже в даному випадку відсутні правові підстави для невизнання за позивачем такого статусу і обмеження його конституційного права на пенсійне забезпечення.
Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності своїх дій і прийнятого ним рішення та не переконав суд у своїй правоті.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права та ухвалено рішення, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.
Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, апеляційна скарга Баришівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Баришівського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року без змін.
Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,
Апеляційну скаргу Баришівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області залишити без задоволення, а постанову Баришівського районного суду Київської області від 21 червня 2017 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 19 липня 2017 року.
Головуючий суддя:
Судді:
Головуючий суддя Епель О.В.
Судді: Кобаль М.І.
Желтобрюх І.Л.