Справа № 201/8996/17
Суддя: Ходаківський М. П.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/8996/17 Провадження №2-а/201/289/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ходаківський М.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2017 року звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 10 березня 2017 року про відмову у зарахуванні позивача на державне утримання до геріатричного пансіонату; зобов'язати відповідача надати путівку до будинку-інтернату на постійне проживання за станом здоров'я та за сімейними обставинами.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що є інвалідом ІІ групи, має ряд захворювань, кожне з яких вимагає окремого лікування принаймні два рази на рік. При цьому позивач є людиною похилого віку та пенсіонером і не може самостійно себе утримувати та обслуговувати. Позивач проживає разом із колишньою дружиною та їхнім сином, має доньку, яка проживає окремо. З дітей на користь позивача за рішенням суду стягуються аліменти. При цьому жодної допомоги від рідних ОСОБА_1 не отримує, внаслідок чого він проживає у жахливих умовах, не має чистої білизни, ліжка тощо. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом, який просив задовольнити.

Ухвалою суду від 26 червня 2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України відкрито скорочене провадження у справі та запропоновано відповідача надати заперечення на позов.

Представник відповідача у наданий судом строк надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 як у безпідставному, оскільки останній має рідних, отримує пенсію, також має пай, від здачі якого в оренду отримує дохід, та депозитні вклади у ПАТ КБ «Приватбанк».

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно із ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що апеляційним судом Дніпропетровської області у рішенні від 25 квітня 2016 року при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення аліментів, було встановлено такі факти: «…позивач та відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мешкають в квартирі АДРЕСА_1, яка належить їм на праві приватної часткової власності: ОСОБА_1 - 2/4 частини квартири, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - по 1/4 частини.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1996 року є інвалідом ІІ групи.

Відповідно до довідки № 5960/07/37 від 12 серпня 2015 року, виданої Управлінням пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська ОСОБА_1, середньомісячний розмір пенсії останнього становить 1631,03 грн.

Згідно довідки № 602 від 12 травня 2015 року, виданої Управлінням правці та соціального захисту населення Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_1, останній має право на пільги (25%) як дитина війна.

З документів наданих ПАТ КБ «Приватбанк» на запит суду вбачається, що на протязі 2013-2015 років між даною банківською установою та ОСОБА_1 було укладено п'ять договорів банківського вкладу, два з яких на даний час є відкритими на суму у розмірі 25 000,00 грн. кожний, тобто вкладник ОСОБА_1 має певні заощадження та на них щомісячно нараховуються відсотки.

Також, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельний пай в розмірі 5,470 га, який здається ним в оренду за що позивач отримав дохід за один рік (2015) станом на листопад 2015 року у розмірі 5185,30 грн.» (а.с. 24-25).

З урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КАС України, якими визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, встановлені судовим рішенням від 25 квітня 2016 року та зазначені вище обставини не підлягають доказуванню в даному судовому процесі.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2016 року розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, визначений у твердій грошовій сумі 200,00 грн. щомісячно; розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 зменшено з 1/6 частини на 1/20 частину від всіх видів заробітку (доходу) боржника.

З наданої позивачем медичної документації вбачається, що останній має захворювання очей та перебуває на «Д» обліку у уролога (а.с. 14-17).

Судом також встановлено, що рішенням колегії Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 32 від 24 червня 2016 року було відмовлено у зарахуванні ОСОБА_1 на державне утримання до геріатричного пансіонату та рекомендовано управлінню праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпропетровську ради розглянути питання надання ОСОБА_1 соціальних послуг територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) відповідно до вимог чинного законодавства України за місцем його реєстрації (а.с. 10).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 450 від 27 січня 2017 року ОСОБА_1 мешкає в окремій кімнаті двокімнатної квартири, в якій також проживають син та колишня дружина. Кімната знаходиться у жахливому стані, в кімнаті наявне будівельне сміття, підлога розібрана, в кімнаті відчувається запах сечі (а.с. 13).

Повторно розглянувши питання щодо зарахування ОСОБА_1 на державне утримання до геріатричного пансіонату, Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації повторно прийнято рішення про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 до геріатричного пансіонату. При цьому рекомендовано рідним позивача розглянути питання щодо направлення ОСОБА_1 до геріатричного пансіонату за умови стовідсоткового відшкодування закладу витрат на його утримання (а.с. 12).

Згідно з п. 3.4 Типового Положення про будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів, геріатричний пансіонат, пансіонат для ветеранів війни і праці, затвердженого наказом Міністерства праці та соціального захисту населення № 549 від 29 грудня 2001 року як виняток до будинку-інтернату можуть прийматися особи похилого віку та інваліди, які мають працездатних дітей або родичів, зобов'язаних відповідно до чинного законодавства їх утримувати, якщо вони з об'єктивних причин не можуть цього робити. У такому разі щодо кожного окремого випадку, на підставі підтверджувальних документів, приймається рішення колегії відповідно Міністерства праці та соціального захисту Автономної Республіки Крим, головних управлінь праці та соціального захисту населення обласних держадміністрацій, Головного управління соціального захисту населення Київської міської держадміністрації, Управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської держадміністрації.

Пунктом 3.5 указаного Положення передбачено, що за наявності вільних місць до будинку-інтернату можуть прийматися особи, які мають працездатних дітей або родичів, які відповідно до чинного законодавства зобов'язані їх утримувати, за умови стовідсоткового відшкодування будинку-інтернату витрат на їх утримання. Особам, які мають згідно з чинним законодавством України пільги і влаштовуються до будинку-інтернату на платній основі, розмір суми сплати за їх утримання розраховується з урахуванням наявних пільг. Для бажаючих громадян та інвалідів за наявності вільних приміщень у будинку-інтернаті можуть утворюватись відокремлені від основного контингенту підопічних платні відділення, які працюють на основі госпрозрахунку.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» діти зобов'язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов'язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям. У випадках, коли батьки похилого віку знаходяться на державному утриманні в будинках-інтернатах, пансіонатах або в інших установах, аліментні виплати на їх догляд сплачуються цим установам.

За результатами розгляду справи, перевіривши матеріали справи, що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Таким чином, ураховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_1, 1937 року народження, має двох повнолітніх працездатних дітей, які можуть надавати батьку допомогу (доказів протилежного суду надано не було) та з яких на користь позивача стягнуто аліменти на його утримання, при цьому позивач має певні заощадження, від яких має сталий дохід (депозитні вклади), а також земельний пай, від якого також отримує дохід, крім того щомісячно отримує пенсію та має право на пільги (25%), суд приходить до висновку про обґрунтованість дій відповідача з відмови позивачу у зарахуванні його на державне утримання до геріатричного пансіонату.

Оскільки причиною для необхідності поміщення позивача до геріатричного пансіонату останній зазначає бруд у його кімнаті, суд звертає увагу на те, що при розгляді даного питання вперше колегія Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації рекомендувала управлінню праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпропетровську ради розглянути питання про надання ОСОБА_1 соціальних послуг територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) відповідно до вимог чинного законодавства України за місцем його реєстрації.

Крім того, при повторному розгляді питання ініційованого ОСОБА_1 про направлення його до геріатричного пансіонату на повне державне утримання, останньому було роз'яснено про можливість рідним позивача направити ОСОБА_1 до геріатричного пансіонату за умови стовідсоткового відшкодування закладу витрат на його утримання. З урахування наявного у позивача права власності на пай, частину квартири та грошові влади, останній має можливість домовитись зі своїми рідними для виконання зазначених рекомендації відповідача.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати розподілити в відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 94, 159, 161-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у м. Дніпрі ради про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.П. Ходаківський