Справа № 826/22108/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 липня 2017 року № 826/22108/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» до Одеської митниці ДФС, Митного посту «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови в прийнятті декларації,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось приватне акціонерне товариство «Індустріальні та дистрибуційні системи» (далі - позивач, ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи») до Одеської митниці ДФС (далі - ОМ ДФС), Митного посту «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС (м/п «Іллічівськ» ОМ ДФС), в якому просить:

визнати протиправними дії ВМО 3 морського порту «Іллічівськ» ОМ ДФС з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до вантажної митної декларації (далі - ВМД) від 06.05.2015 № 500040403/2015/001787;

скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 06.05.2015 № 500040403/2015/000007/2, прийняте ВМО 3 морського порту «Іллічівськ» ОМ ДФС;

скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 06.05.2015 № 500040403/2015/00008, складену ВМО 3 морського порту «Іллічівськ» ОМ ДФС.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів звернувся до суду з запереченнями, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а також просив розглядати справу за відсутності представника відповідача.

З урахуванням викладеного відповідно до частин 4, 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» та ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі» (Грузія) укладено контракт № СТ20-001/1501 від 13.01.2015 (далі - Контракт) на поставку мінеральної води «Боржомі» в асортименті.

02.03.2015 між позивачем та ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі» укладено додаткову угоду № 1 до вказаного Контракту, відповідно до якої змінено ціну мінеральної води «Боржомі» в асортименті.

06.05.2015 декларантом позивача подано до ОМ ДФС ВМД № 500040403/2015/001787 з визначенням вартості придбаного товару - вода мінеральна лікувально-столова гідрокарбонатна натрієва «Боржомі», сильно газована, торговельна марка: «Borjomi», за ціною контракту.

До зазначеної ВМД для підтвердження митної вартості також додано наступні документи: картка обліку особи, що здійснює операції з товарами; некласифікований транспортний (перевізний) документ - вагонна відомість; накладні ЦІМ; передатна відомість; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 02.03.2015; рахунок-фактура (інвойс) від 27.04.2015 № GЕ20150065; банківські платіжні документи; пакувальний лист до інвойсу; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 02.03.2015; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі - продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються СТ20-001/1501 від 13.01.2015; доповнення до внутрішнього договору (контракту) № 1 від 19.12.2014; договір про надання послуг митного брокера № BU6-126 від 16.05.2014; інформація про позитивні результати здійснення радіологічного контролю; сертифікат про походження товару форми СТ-1 від 28.04.2015 № GEO 2015 01/001165; копія митної декларації країни відправлення С779 від 29.04.2015.

Водночас, 06.05.2015 ОМ ДФС прийнято рішення № 500040403/2015/000007/2 про коригування митної вартості товарів, імпортованих ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи», яким підвищено митну вартість вказаного товару, а також витребувано у позивача додаткові документи.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» митної вартості товару, який переміщувався позивачем через митний кордон України на підставі ВМД від 06.05.2015 № 500040403/2015/001787, у посадових осіб ОМ ДФС виникли сумніви стосовно правильності визначення митної вартості товару, у зв'язку з чим прийнято вказане рішення, в якому зазначено наступне.

Митним органом було повідомлено декларанта, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: в інвойсі від 27.04.2015 № GE20150065 та в зовнішньоекономічному договорі від 13.01.2015 № CT20-001/1501 наявні різні зразки підписів іноземного контрактоутримувача. Такі відмінності викликали сумніви щодо їх автентичності. З огляду на вищезазначені розбіжності, позивачу було висунуто вимогу протягом 10 календарних днів надати додаткові документи згідно п.3 ст.53 МКУ для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; документ, що підтверджує вартість страхування поставки товару.

Також у рішенні зазначено про наявність у митного органу інформації щодо вартості операцій з ідентичними товарами, у зв'язку з чим митним органом здійснено коригування митної вартості за допомогою методу за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Також 06.05.2015 митним органом складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 500040403/2015/00008.

Незгода із прийнятими відповідачем рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 49 Митного кодексу України (далі - МК України), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для, зокрема: нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України.

Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до змісту ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зі змісту оскаржуваного рішення видно, що останнє, всупереч вимогам ст. 55 МК України та ч. 3 ст. 2 КАС України, не містить обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано за основним методом, натомість зазначено лише про право митного органу упевнюватися в достовірності або точності поданих декларантом документів та про обов'язок декларанта подати такі документи, з огляду на що і була висунута вимога подати додаткові документи.

При цьому, в силу вимог ст. 55 МК України, у оскаржуваному рішенні повинна бути наведена інформація, зокрема, щодо числових значень складових митної вартості, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка і призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття відповідного рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, проте такої інформації оскаржуване рішення, за висновком суду, не містить.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною 3 ст. 53 МК України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини четвертої вказаної статті у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.05.2015 у справі № 21-91а12.

Водночас, незважаючи на те, що митний орган не обмежений у виборі додаткових документів, які ним можуть витребовуватися для підтвердження митної вартості товару, їх використання, за висновком суду, повинне узгоджуватися з правовою суттю правовідносин, які склалися між контрагентами договору.

Таким чином, витребовуючи спірним рішенням додаткові документи ОМ ДФС має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Витребовуючи у позивача, зокрема, бухгалтерські документи, митницею належним чином не обґрунтовано, на підтвердження яких обставин мають надаватися такі докази, тобто які обставини ці докази повинні підтвердити або спростувати. Не доведено, чому інформацію, яку містять в собі витребувані документи, неможливо встановити на підставі інших поданих доказів, наприклад банківських документів та інвойсів.

При цьому, судом також враховується посилання представника позивача на те, що надання бухгалтерської документації, яка мала підтвердити факт сплати вартості товару, що декларується, саме за митною вартістю під час проведення митного оформлення товару було неможливим, оскільки згідно з п. 3.1 Контракту покупець (позивач) здійснює повну оплату кожної партії товару продавцю (ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі») протягом 75 днів з моменту митної очистки вантажу в Одесі, Україна.

З огляду на те, що разом з ВМД позивачем подано копію такого Контракту, суд вважає, що ОМ ДФС мала можливість та повинна була, в силу вимог, зокрема, ст. 54 МК України, перевірити дані обставини та, відповідно, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей витребовувати ті чи інші документи.

За таких обставин, суд вважає, що витребовування вказаних документів заздалегідь унеможливлювало визначення митної вартості товару за основним методом, призвело до невизначеності становища декларанта та імпортованого товару, а також позбавило декларанта можливості надати саме ті документи, які митниця зможе використати для підтвердження заявленої ним вартості.

Щодо витребовування митницею у позивача додаткових документів, а саме: документу, який підтверджує вартість страхування даної партії товару, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до п. 1.1 Контракту поставка товару здійснювалась на умовах CIP Одесса Західна, відповідно до умов правил ІНКОТЕРМС-2010.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року, умови CIP (Carriage and Insurance Paid Тo (... named place of destination) Фрахт/перевезення та страхування оплачені до (... назва місця призначення) означають, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики і будь-які додаткові витрати після доставки таким чином товару. Однак, за умовами CIP на продавця також покладається обов'язок по забезпеченню страхування від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, продавець укладає договір страхування й оплачує страхові внески. Покупець повинен брати до уваги, що відповідно до умов терміна CIP від продавця потрібно забезпечення страхування з мінімальним покриттям. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано відповідачу 2 відкритий поліс страхування вантажу від 28.01.2015 № 00837 та Угоду №ICG/AG 15/026+1 від 04.03.2015, відповідно до яких страхова сума товару складає 5 000 000 доларів США.

При цьому, числові значення розміру страхових витрат та порядок їх розрахунку безпосередньо регламентовано даним страховим полісом. Так, страхова премія становить 0,062 % від кожного перевезення, а розрахунок здійснюється щоквартально, не пізніше 5 днів після закінчення розрахункового кварталу, відповідно до інвойсів перевезених вантажів протягом кварталу, у сумі 0,062 % від загальної вартості.

Крім того, з матеріалів справи видно, що відомості про порядок та умови здійснення страхування також містилися в поданому позивачем ОМ ДФС листі ТОВ «Айдіес Боржомі Тбілісі» від 30.03.2015 № LT 32-591/1503.

Отже, за вказаних умов витребовування митницею у позивача документів, які підтверджують витрати на страхування поставки товару, за висновком суду, є необґрунтованим та безпідставним.

Посилаючись на те, що в інвойсі від 27.04.2015 № GE20150065 та в зовнішньоекономічному договорі від 13.01.2015 № CT20-001/1501 наявні різні зразки підписів іноземного контракту отримувача, відповідачем не підтверджено належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах ознак підробки, доказів порушення кримінальної справи з цього приводу не надано.

Крім того, в листі Міністерства доходів і зборів України «Щодо судових спорів стосовно визначення (коригування) митної вартості товарів» від 07.05.2015 № 10441/7/99-99-10-03-01-17 зазначено, що «Виготовлення іноземним контрагентом документів, що підтверджують митну вартість товарів, на різних бланках та підписання їх різними особами за відсутності розбіжностей у числових значеннях не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів. Надаючи правову оцінку вказаним розбіжностям, суди вказують, що такі розбіжності не свідчать про невірні числові значення складових митної вартості товарів та можуть бути зумовлені особливостями організації бухгалтерського обліку та розподілу обов'язків між працівниками відповідного підприємства.».

Щодо витребовування митницею у позивача інших додаткових документів, а саме: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, суд вважає за необхідне зазначити, що вказаний висновок не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, та носить консультаційний характер.

Крім того, суд звертає увагу на те, що чинним законодавством не встановлено конкретних вимог та переліку відомостей (критеріїв), які повинні містити прайс-лист та експертний висновок.

Також суд не може прийняти до уваги посилання представника ОМ ДФС, як на підставу неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, на те, що з відкритих джерел, зокрема, ПАТ «Індустріальні та дистрибуційні системи» та IDS BORJOMI GEORGIA LLC є пов'язаними між собою особами, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 12 ст. 58 МК України, той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Водночас, відповідно до ч. 14 ст. 58 МК України у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

Отже, сам по собі факт пов'язаності осіб між собою не може бути підставою для невизнання заявленої митної вартості. При цьому, митний орган зобов'язаний надати відповідне обґрунтування щодо того, що саме такий взаємозв'язок вплинув на митну вартість товару, проте такого обґрунтування ОМ ДФС суду не надано.

В той же час, всупереч вимогам ст. 55 МК України у оскаржуваному рішенні ОМ ДФС відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч. 2 ст. 58 МК України. Так, відповідно до вказаної правової норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

За умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. А ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 у справі № 21-262а12, в ухвалах Вищого адміністративного суду України, зокрема, від 19.11.2015 у справі № К/800/35791/15, від 14.01.2016 у справі № К/800/34834/15.

Таким чином, при визначені митної вартості методом за ціною договору щодо ідентичних товарів, митниця не обґрунтувала у спірному рішенні із посиланням на подані декларантом документи неможливість застосування першого методу визначення митної вартості, заявленої позивачем. Ненадання ж декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 21.01.2011 у справі № 21-56а10, від 07.02.2011 у справі № 21-76а10, від 14.11.2011 у справі № 21-213а11, від 06.02.2012 у справі № 21-418а11 та від 11.09.2012 у справі №21-262а12, в ухвалах Вищого адміністративного суду України, зокрема, від 20.08.2015 у справі № К/800/31736/15, від 15.10.2015 у справі № К/800/65268/14 та від 24.11.2015 у справі № К/800/63867/13.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОМ ДФС не надала доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Враховуючи викладене, позивачем, за висновком суду, позивачем у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні та належні документи, які дозволяли ОМ ДФС визначити митну вартість товару за першим методом - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

За таких обставин, суд вважає протиправними дії ОМ ДФС з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до ВМД від 06.05.2015 № 500040403/2015/001787.

Зважаючи на вищенаведене у сукупності, рішення ОМ ДФС про коригування митної вартості товарів від 06.05.2015 № 500040403/2015/000007/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 06.05.2015 № 500040403/2015/00008, за висновком суду, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності вчинених дій та винесення ним спірних рішення та картки.

Дослідивши обставини справи, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Разом з тим, зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі, передбачений ч. 4 ст. 11 КАС України, зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

За таких умов, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача відповідно до ч. 2 ст.162 КАС України шляхом визнання протиправними дій ОМ ДФС з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до ВМД від 06.05.2015 № 500040403/2015/001787; визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 06.05.2015 № 500040403/2015/000007/2, прийняте ОМ ДФС; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 06.05.2015 № 500040403/2015/00008, складену ОМ ДФС.

За таких умов, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Одеської митниці ДФС з коригування митної вартості товару, декларування якого відбувалось відповідно до вантажної митної декларації від 06.05.2015 № 500040403/2015/001787.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 06.05.2015 № 500040403/2015/000007/2, прийняте ВМО 3 морського порту «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення від 06.05.2015 № 500040403/2015/00008, складену ВМО 3 морського порту «Іллічівськ» Одеської митниці ДФС.

Присудити на користь Приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» () за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 7839,57 грн.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур