Справа № 816/545/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 р.Справа № 816/545/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Яковенко М.М.

судді: Лях О.П., Старосуд М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача Муравйов О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року по справі № 816/545/17 за позовом ОСОБА_3 до Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ :

Позивач, ОСОБА_3 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавського обласного військового комісаріату Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу № 115 від 06.03.2017 про застосування до спеціаліста відділення персоналу Полтавського обласного військового комісаріату державного службовця ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі (а.с.178, 180-183).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, вказуючи на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову про задоволення позову. Апелянт наголошує на протиправності прийнятого наказу. Відповідачем не доведений факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, накази про преміювання працівників Полтавського обласного військового комісаріату готувалися нею виключно за вказівкою військового комісару. Підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення відсутні з огляду на відсутність вчинення нею дисциплінарного проступку.

Представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі. Також вказав на пропуск строку позивачем звернення до суду з позовними вимогами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції з матеріалів справи, що в період з 06.12.2016 по 20.12.2016 інспектором відділу аудиту державних закупівель та моніторингу ризикових операцій ЦТ УВА капітаном Загревським І.О. та старшим аудитором відділу аудиту державних закупівель та моніторингу ризикових операцій ЦТ УВА працівником ЗСУ Мальованим П.Б. проведено фінансовий аудит окремих питань Полтавського обласного військового комісаріату за період з 01.01.2016 по 30.11.2016.

За наслідками перевірки складено аудиторський звіт № 234/3/22/аз від 23.12.2016 (а.с. 153 - 174).

Фінансовим аудитом встановлено, що керівництвом ОВК та відділу фінансового забезпечення державних службовців та працівників виплата заробітної плати в періоді, що підлягав аудиту здійснювалося з недотриманням принципів соціальної справедливості, без урахування вкладу кожного працівника в загальні результати роботи.

Фактично, без будь - яких письмових підтверджень щодо більш добросовісного, чесного та професійного виконання окремими державними службовцями (працівниками) своїх обов'язків, виявлення ініціативи і творчих здібностей, здійснювалося преміювання одних і тих же працівників ОВК в значних сумах за рахунок економії фонду заробітної плати та використання фонду преміювання інших структурних підрозділів (РВК та ОМВК), таким чином відбувалося надання фінансових переваг і виявлення прихильності до окремих фізичних осіб зі сторони керівництва ОВК та начальника відділу фінансового забезпечення ОВК (а.с. 159).

Проведеним аналізом встановлено, що щомісячні премії працівникам РВК (ОМВК), які знаходяться на фінансовому забезпеченні в ОВК, незважаючи на наявність відповідного фінансового ресурсу, виплачувалися в менших розмірах (10-30% від посадових окладів) ніж заплановано у фонді преміювання (50 % посадових окладів) (а.с. 164).

При цьому, перевіркою встановлено, що премії за підсумками роботи за місяць, за квартал, за рік та до державних і професійних свят виплачувалися в значних розмірах (від 2 до 15 середньомісячних заробітних плат на одного працівника в місяць) в основному одним і тим же працівникам, в тому числі позивачу ОСОБА_3 в розмірі 204 421,54 грн. (а.с. 165). Всього зазначено 14 працівників, які складають 5 % від усієї кількості працівників.

Крім вищезазначених премій за січень - листопад 2016 року перелічені працівники отримували щомісячні премії разом з усіма працівниками на загальних підставах (в розмірі 10-70% посадового окладу).

Згідно роздавальних відомостей 14 працівників отримали премій на суму 2 393 328,56 грн., що складає 82% від усіх виплачених премій за 11 місяців 2016 року, а решта працівників (95%) отримали премій на суму 534 540,48 грн., що складає 18 % від усіх виплачених премій. При цьому для аудиту не надано жодного підтвердження стосовно виконання цими 14 особами обов'язків інших працівників чи інших завдань (а.с. 165).

В порушення п.п. 4.2. Колективного договору та п.п. 3.2 Положення про преміювання рапорти керівників структурних підрозділів на виплату премій надавалися не завжди. В свою чергу керівниками структурних підрозділів ОВК не завжди подавалися до відділення персоналу рапорти на виплату премій. В наданих рапортах відсутні дати їх написання та дати резолюцій. Також зазначені рапорти не підшиті в справи, та не зареєстровані в Книзі вхідних документів ОВК (а.с. 166).

Зазначені порушення призвели до ризику незаконного використання бюджетних коштів на загальну суму 2 080 036,39 грн. (а.с. 167).

Крім того, аудитом встановлено незаконне використання бюджетних коштів у сумі 595 262,06 грн. внаслідок виплати премій згідно наказу № 63 від 21.06.2016.

Згідно зазначеного наказу 11 працівникам за 1 місяць нараховано премії на загальну суму 487 919,72 грн. (а.с. 28 - 31).

Під час перебування полковника ОСОБА_6 у військовому госпіталі з 24.05.2016 по 09.06.2016 тимчасове виконання обов'язків військового комісара наказом № 107 від 28.05.2016 покладено на полковника ОСОБА_7, призначеного на посаду наказом Міністерства оборони України від 23.05.2016 № 457. Згідно акту прийому - передачі посади військового комісара, затвердженого Командувачем військ оперативного командування "Північ" генерал - майором ОСОБА_8 31.05.2016 на підставі наказу командувача військ оперативного командування "Північ" від 25.05.2016 № 210 у період з 26 травня 2016 року по 30 травня 2016 року полковник ОСОБА_6 здав, а полковник ОСОБА_7 прийняв посаду військового комісара Полтавського обласного військового комісаріату.

По прибуттю з лікування полковника ОСОБА_6 його виключено зі списків особового складу ОВК згідно наказу № 125 від 21.06.2016 та направлено для подальшого проходження служби у м. Вінниця начальником відділу розквартирування військ та землекористування управління тилового забезпечення логістики Командування Повітряних сил Збройних Сил України (на нову посаду ОСОБА_6 призначено наказом Міністра Оборони України (по особовому складу) № 457 від 23.05.2016).

Як зазначено в аудиторському звіті (а.с. 168), не приступаючи до виконання посадових обов'язків обласного військового комісара полковником ОСОБА_6 видано вищезазначений наказ № 63 від 21.06.2016.

Наказом військового комісара Полтавського обласного військового комісаріату № 62 від 08.02.2017 (а.с. 65) призначено службове розслідування стосовно спеціаліста відділення персоналу Полтавського ОВК державного службовця ОСОБА_3 у зв'язку з порушенням нею порядку складання проекту наказу військового комісара Полтавського ОВК від 21.06.2016 № 63 та ведення книги обліку наказів Полтавського ОВК.

06.03.2017 року Полтавським обласним військовим комісаріатом сформовано дисциплінарну справу стосовно державного службовця ОСОБА_3 за результатами службового розслідування по факту порушення нею законодавства при підготовці проектів наказів військового комісара (а.с. 52 - 64).

Згідно інформаційної довідки з дисциплінарної справи (а.с. 53) державний службовець ОСОБА_3 працює в Полтавському ОВК на посаді спеціаліста відділення персоналу. Згідно з посадовою інструкцією вона уповноважена готувати проекти наказів по стройовій частині, по особовому складу та погоджувати з помічником військового комісара з правової роботи, за необхідністю з представниками відділу фінансового забезпечення; зобов'язана відпрацьовувати проекти наказів щодо грошового забезпечення, преміювання та інші.

Державним службовцем ОСОБА_3 особисто або за погодженням із нею були підготовлені проекти наказів про преміювання працівників від 25.01.2016 № 5, від 01.02.2016 № 7, від 24.02.2016 № 14, від 24.03.2016 № 18, від 28.03.2016 № 29, від 12.04.2016 № 37, від 25.05.2016 № 55, від 12.07.2016 № 69 з порушеннями вимог Закону України "Про державну службу", Положення про преміювання працівників Полтавського обласного військового комісаріату, М(Р)ВК області на 2016 рік, Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200, а саме: без рапорту безпосереднього начальника з клопотанням про її преміювання. Крім цього, про отримання доручень від військового комісара Полтавського ОВК на підготовку проектів наказів вона своєму безпосередньому керівнику - начальнику відділення персоналу, як це передбачено ч. 4 ст. 9 Закону України "Про державну службу", не повідомляла. Такими діями вчинила систематичне неналежне виконання посадових обов'язків, тобто дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 5 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу".

21 червня 2016 року вона ж підготувала проект наказу військового комісара № 63 від 21.06.2016 з порушенням вимог указаних актів законодавства, а саме: самовільно та безпідставно включила себе особисто до проекту цього наказу, про підготовку проекту наказу начальнику відділення персоналу не повідомила, чим вчинила використання повноважень в особистих (приватних) інтересах, тобто дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 9 частини 2 статті 65 Закону України "Про державну службу".

На підставі викладеного дисциплінарна комісія рекомендувала військовому комісару Полтавського обласного військового комісаріату застосувати до державного службовця ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Наказом військового комісара Полтавського обласного військового комісаріату № 115 від 06.03.2017 про результати службового розслідування (а.с. 17 - 18) за вчинення систематично порушення законодавства при підготовці проектів наказів військового комісара про преміювання працівників і використання при цьому повноважень в особистих (приватних) інтересах застосовано до спеціаліста відділення персоналу Полтавського ОВК державного службовця ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Зазначений наказ позивачем отриманий 16.03.2017 року (а.с.17-18).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи в повній мірі підтверджено вчинення ОСОБА_3 дисциплінарного проступку у вигляді порушення вимог частини 4 статті 9 Закону України "Про державну службу", пункту 3.2. Положення про преміювання працівників Полтавського ОВК, М(Р)ВК області на 2016 рік, затвердженого 31.12.2015 та підпунктів 1.3., підпункту 2.3.3, 2.10.1.4, 2.10.1.5 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 200 від 16.09.2013, тому оскаржуваний наказ прийнятий на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, тобто у повній відповідності до Закону України «Про державну службу», а тому підстав для визнання оскаржуваного наказу протиправним та його скасування відсутні. Позивачем факту вчинення нею дисциплінарного проступку не спростовано та належних доказів на підтвердження цього не надано.

Колегія суддів здійснюючи апеляційний перегляд справи вважає, що під час вирішення спору суд першої інстанції припустився порушень норм процесуального та матеріального права, а тому постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ст..159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто, при прийнятті рішення повинен бути дотриманий баланс дотримання норм як матеріального, так і процесуального права. При не дотриманні такого балансу, з огляду на положення ст..202 КАС України, у випадку порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, є підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового.

При чому, в залежності від об'єму та характеру порушення норм матеріального та процесуального, при апеляційному перегляді, положеннями ст..203 КАС України, передбачені підстави для залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі. Так, постанова суду першої інстанції може бути скасована в апеляційному порядку і позовна заява залишена без розгляду з підстав, встановлених відповідно статтями 155 КАС України.

Відповідно до п.9 ч.1 ст..155 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо: 9) позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Під час здійснення апеляційного перегляду, колегія суддів надає оцінку справі з початку вирішення питання про відкриття позовного провадження до вирішення справи по суті, що завершується ухваленням постанови.

Так, положеннями ст..107 КАС України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує ряд питань, в тому числі чи: 5) подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Про залишення позовної заяви без розгляду, відкриття провадження у справі чи відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу. В ухвалі про відкриття провадження у справі окрім іншого, зазначаються також - 7) за наявності підстав - висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі про відкриття провадження у адміністративній справі, судом не вирішувалось питання щодо строку звернення до суду.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, безпосередньо журналу судового засідання сторона відповідача під час розгляду справи також вимагала залишити позов ОСОБА_3 без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду, але суд першої інстанції належної уваги на зазначене не звернув, та по суті вирішив спір, в той же час, в даному випадку правильним б було позов залишити без розгляду, в зв'язку з пропуском строку на звернення до суду із оскарженням спірного наказу.

Так, відповідно до вимог ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 2. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 3. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст..100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Із змісту даних норм слідує, що суд, який вирішує публічно-правовий спір, повинен перевірити коли дізнався позивач про порушення своїх прав чи повинен був дізнатися, чи не пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

Так, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII та іншими нормативно - правовими актами.

Закон України "Про державну службу" визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Так, згідно частини 1 статті 65 Закону України «Про державну службу» підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Пунктом 5 частини 2 статті 65 цього Закону до дисциплінарного проступку віднесено невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень. А пунктом 9 частини 2 статті 65 - використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб.

Види дисциплінарних стягнень та загальні умови їх застосування регулюються статтею 66 Закону України "Про державну службу", якою передбачено такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Згідно частини 4 цієї статті у разі вчинення державним службовцем систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Частиною 1 статті 67 Закону України "Про державну службу" регламентовано, що дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов'язків.

Статтею 77 вищезазначеного Закону встановлено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення.

У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Як було встановлено за матеріалами справи, що службову перевірку (розслідування) ОСОБА_3, як держслужбовця було проведено у відповідності до Закону України «Про державну службу» за матеріалами сформованої дисциплінарної справи, наслідком якого стало рішення суб'єкта владних повноважень у вигляді оскаржуваного наказу № 115 від 06.03.2017 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

В силу ст.78 Закону України «Про державну службу» рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями категорії «А» до суду, а категорій «Б» і «В» - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, або до суду.

Скарга подається протягом 10 календарних днів після одержання державним службовцем копії наказу (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення.

Таким чином, вищезазначеною нормою встановлено спеціальні строки для звернення державних службовців до центрального органу виконавчої влади або до суду за оскарженням рішення про накладення на них дисциплінарного стягнення.

Як встановлено за матеріалами справи, позивач до центрального органу виконавчої влади з оскарженням цього наказу не звертався. Для себе позивач обрав спосіб захисту, шляхом звернення до суду безпосередньо, при чому колегія суддів зазначає, що в даному випадку, 10-ти денний строк підлягає застосуванню не залежно від порядку оскарження.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Враховуючи, що наказ № 115 від 06.03.2017 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, є рішенням про накладення дисциплінарного стягнення, прийнятим відповідачем за матеріалами дисциплінарної комісії, колегія суддів приходить до висновку, що для оскарження спірного розпорядження ст.78 Закону України «Про державну службу» встановлено інші строки для звернення до адміністративного суду, ніж ті, що передбачені ст.99 КАС України, а саме 10 календарних днів після отримання оскаржуваного розпорядження.

Як вже було встановлено, оскаржуваний наказ від 06.03.2017 року, ОСОБА_3 було отримано безпосередньо 16.03.2017 (а.с.17-18) про що свідчить її власноручний надпис про отримання наказу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду лише 14.04.2017 року, тобто з перевищенням 10-ти денного строку.

Як зазначив представник відповідача, позивач після отримання наказу продовжувала працювати та виходити на роботу, тому будь-яких поважних причин або перешкод для своєчасного звернення до суду з позовом про оскарження наказу у неї не було. Про зазначене наголошувалось в суді першої інстанції.

В даному випадку мало місце пропуск строку звернення до суду з зазначеним позовом, про захист порушеного права якого вимагає позивача. Жодних обґрунтованих доводів стосовно поважності пропуску строку звернення до суду, а так само і доказів які б достовірно свідчили про фізичну неможливість раніше звернутися до суду, не надано. Правових підстав для поновлення такого строку за наявними у справі матеріалами не вбачається. Пропуск строку, є підставою для залишення без розгляду позовної заяви.

Суд першої інстанції розглядаючи по суті позовні вимоги не звернув уваги на зазначені вище положення як КАС України, так Закону України «Про державну службу» та дійшов хибного висновку стосовно розгляду по суті адміністративного позову. Надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи, привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.202 КАС України дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям ухвали про залишення позовних вимог без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст. ст.2, 11, 99, 100, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 206, 209, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року по справі № 816/545/17 - скасувати.

Прийняти ухвалу, якою адміністративний позов ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі складена 13 липня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)Яковенко М.М.
Судді(підпис) (підпис) Лях О.П. Старосуд М.І.