Справа № 807/1184/16
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Ужгород№ 807/1184/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Цапфел Е.О.

за участю: представники сторін в судове засідання не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 липня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Постанови. Постанова в повному обсязі складена 17 липня 2017 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1), в особі представника ОСОБА_2, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області (ухвалою суду від 09.11.2016 року (протокольно, занесена до журналу судового засідання) замінено неналежного відповідача (Територіальний сервісний центр 2141 регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області, який не є юридичною особою) на належного - Регіональний сервісний центр МВС в Закарпатській області, далі - відповідач), яким просить визнати протиправною відмову територіального сервісного центру 2141 МВС в Закарпатській області щодо реєстрації транспортного засобу RENAULT BCO2A257B, 1995 року виготовлення, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1, що належить громадянину ОСОБА_1 та зобов'язати територіальний сервісний центр 2141 МВС в Закарпатській області зареєструвати даний транспортний засіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем 05.02.2010 р. на митну територію ввезено та проведено процедуру митного оформлення транспортного засобу RENAULT BCO2A257B, 1995 року виготовлення із сплатою усіх обов'язкових податків і зборів, визначених законодавством України. 10.08.2016 року позивач через свого представника звернувся до Територіального сервісного центру 2141 про державну реєстрацію вказаного транспортного засобу. У проведенні державної реєстрації було відмовлено. Таку відмову позивач вважає неправомірною, оскільки не може бути позбавлений права провести державну реєстрацію транспортного засобу у зв'язку із втратою оригіналів документів, а наявні в нього документи є достатніми для реєстрації вказаного транспортного засобу.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, однак у своїй заяві від 12.07.2017 року представник позивача просив розглядати справу без участі позивача та його представника, таким чином, у відповідності до ст. 122 КАС України, справу розглянуто за відсутності позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач надав суду письмові заперечення на адміністративний позов, згідно яких вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню мотивуючи тим, що позивачем до заяви про реєстрацію транспортного засобу не надано необхідних документів, крім того, ним порушені строки державної реєстрації вказаного транспортного засобу. Таким чином відповідачем правомірно відмовлено у державній реєстрації транспортного засобу, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, разом з тим належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відтак, судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідача про відкриття провадження, про дату, час і місце судового розгляду даної адміністративної справи, та у відповідності до ч. 4 ст. 128 КАС України, справа розглянута за відсутності представника відповідача - суб'єкта владних повноважень, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачем 05 лютого 2010 року на митну територію України було ввезено та проведено процедуру митного оформлення транспортного засобу - вантажний автомобіль RENAULT BCO2A257B, 1995 року виготовлення, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1, із сплатою усіх обов'язкових податків і зборів, визначених законодавством України, за митною декларацією від 15.02.2010 року № 300000009/2010/000198. На вищезазначений транспортний засіб 15.02.2010 р. оформлено Посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2

17 вересня 2015 року позивач звернувся до Закарпатської митниці ДФС із заявою про видачу йому дублікатів (за можливості) чи завірених копій документів (при неможливості видачі дублікатів), що засвідчують ввезення та митне оформлення транспортного засобу RENAULT BCO2A257B, зокрема ВМД та повідомлення про реєстрацію ТЗ від 15.02.2015 рок, оскільки документи, що підтверджують митне оформлення та ввезення транспортного засобу були втрачені (а.с. 13).

Відповідно до листа Закарпатської митниці ДФС від 24.09.2015 р. № 07-70-03-4-65-39/5981 на звернення позивача, підтверджено факт ввезення позивачем на митну територію України 05.02.2015 р. та розміщення в митний режим імпорт із сплатою усіх обов'язкових податків і зборів, визначених законодавством України за МД від 15.02.2010 р. № 300000009/2010/000198 транспортного засобу RENAULT BCO2A257B, 1995 року виготовлення, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 та оформлення посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 Крім того, позивача повідомлено, що документи на підставі який здійснено митне оформлення вказаного транспортного засобу, та які зберігалися в архіві митниці, знищено у зв'язку із закінченням термінів їх зберігання (а.с. 14).

10 серпня 2016 року позивач через свого представника надіслав звернення до Територіального сервісного центру 2141 регіонального сервісного центру МВС України, в якому з урахуванням того, що оригінал документів на транспортний засіб RENAULT BCO2A257B, 1995 року виготовлення, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 були втрачені,а дублікати (копії) неможливо отримати, просив надати можливість провести державну реєстрацію вказаного транспортного засобу (а.с. 33).

За результатами розгляду даного звернення, листом територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області від 25.08.2016 р. № 31/7/1-62 позивача проінформовано про відмову у реєстрації транспортного засобу марки RENAULT BCO2A257B, 1995 року виготовлення, ідентифікаційний номер шасі НОМЕР_1 у зв'язку з відсутністю вказаних в пунктах 10 та 29 Постанови КМУ № 1388 від 07.09.1998 р. документів, необхідних для реєстрації транспортного засобу (а.с. 34-35).

Закон України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ (далі - Закон 3353) регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов'язки і відповідальність суб'єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об'єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об'єднань).

Відповідно до ч .1 ст. 34 Закону 3353 державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону 3353 державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Згідно із ч. 3 ст. 34 Закону 3353 державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону 3353 державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до ч.9 ст. 34 Закону 3353 власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно із ч. 10 Закону 3353 на транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов'язок щодо їх реєстрації.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків визначена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388 (далі - Порядок 1388).

Відповідно до п. 7 Порядку 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Відповідно до п. 8 Порядку 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб'єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб'єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності); договір комісії між власником транспортного засобу і суб'єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб'єкт господарювання, які підписані від імені суб'єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), - у разі продажу транспортних засобів суб'єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби.

Відповідач, відмовляючи у реєстрації транспортного засобу посилається на відсутність митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронної митної декларації, або виданого органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

У зв'язку із втратою позивачем документів, на підставі яких здійснено митне оформлення транспортного засобу та їх знищенням Закарпатською митницею ДФС, у позивача не було можливості надати оригінали необхідних документів.

Разом з тим, Закарпатською митницею ДФС підтверджено митне оформлення транспортного засобу RENAULT BCO2A257B за митною декларацією від 15.02.2010 р. № 300000009/2010/000198 та оформлення на вказаний транспортний засіб Посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2

Згідно з п. 10 Порядку 1388 державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов'язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.

Відповідно до п. 15 Порядку 1388 під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів у зв'язку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені чи по батькові, місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, вибракування їх у цілому) підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду. Експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів на транспортний засіб (інших документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу) проводиться за заявою власника з метою визначення справжності ідентифікаційних номерів транспортного засобу і реєстраційних документів. Експертне дослідження проводиться фахівцями експертної служби МВС або судовими експертами державних спеціалізованих установ, які мають присвоєну в установленому Законом України "Про судову експертизу" порядку кваліфікацію судового експерта з правом проведення досліджень за відповідними експертними спеціальностями. За результатами дослідження складається висновок експертного дослідження, який додається до документів, що подаються для державної реєстрації. Установлення відповідності конструкції, перевірка за Єдиним державним реєстром МВС та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби проводяться уповноваженими особами сервісного центру МВС.

Відповідно до п. 28 Порядку 1388 ввезені в Україну транспортні засоби підлягають державній реєстрації на підставі заяв власників і митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронних митних декларацій або виданих органами доходів і зборів посвідчень про їх реєстрацію в сервісних центрах МВС.

В матеріалах справи міститься висновок спеціаліста з комплексного дослідження транспортних засобів № 466 від 23.03.2010 р. ідентифікаційні номери кузова, шасі і двигуна, наданого для дослідження транспортного засобу, відповідають стандарту і змінам не піддавалися (а.с. 11).

Крім того, як вбачається із сертифікату відповідності, виданого ДП "Рівнестандартметрологія" на бланку Державної ситсеми сертифікації УкрСЕПРО серії ВВ, зареєстрованого в реєстрі за № UA1.044.0008669-10, автомобіль вантажний RENAULT BC02A257B, б/к, 1995 року випуску, ід. № НОМЕР_1 відповідає вимогам ДСТУ UN/ECE R13-09:2002, ДСТУ UN/ECE R43-00-2002, ДСТУ UN/ECE R48-02:2002, ДСТУ UN/ECE R58-01:2003, ДСТУ 3649-97,ДСТУ 4276:2004, ДСТУ UN/ECE R 49 А, В-02:2005 (рівень вимог В) (Всім обов'язковим вимогам).

Враховуючи те, що сертифікація транспортного засобу є процедурою для проходження митного кордону та ввезення транспортного засобу на митну територію України, та той факт, що позивачем вказаний транспортний засіб було ввезено на митну територію України та пройдено митне оформлення у 2010 році - суд констатує, що зазначений сертифікат відповідності є належним доказом відповідності конструкції і технічного стану вказаного транспортного засобу обов'язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України.

Крім того, суд зазначає, що на момент видачі сертифікату відповідності, орган з сертифікації в державній системі з сертифікації УкрСЕПРО відносився до органів сертифікації, які уповноважені на виконання робіт із затвердження колісних транспортних засобів, а інших уповноважених на видачу вищезгаданих сертифікатів органів на той момент визначено не було.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про протиправність дій Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 в реєстрації транспортного засобу RENAULT BC02А257В, 1995 року випуску, вантажний, номер шасі НОМЕР_1, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги в частині зобов'язання Регіонального сервісного центру в Закарпатській області зареєструвати вказаний транспортний засіб за позивачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 Порядку 1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Отже, саме до повноважень відповідача віднесено прийняття рішення про реєстрацію транспортних засобів, за наслідком розгляду поданої у встановленому порядку заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі позовних вимог у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи. Фактично, необхідною передумовою застосування ч. 2 ст. 11 КАС України є саме порушення прав позивача та необхідність захисту порушеного права шляхом його відновлення.

Частиною 2 ст. 162 КАС передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Крім того, суд зауважує, що з приписів норм діючого права виходить неприпустимість підміни судом суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.

З огляду на вищенаведене та враховуючи положення ч. 2 ст. 11 КАС України, суд доходить висновку про те, що необхідним та достатнім заходом для належного захисту прав позивача є зобов'язання Регіонального сервісного центру МВС України в Закарпатській області повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію транспортного засобу RENAULT BC02А257В, 1995 року випуску, вантажний, номер шасі НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, протягом розгляду справи не надано до суду достатніх і беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій та рішень, вимоги позову відповідають вимогам законодавства, що підтверджені належними та допустимими доказами та, за наведених обставин позов слід задовольнити частково, визнавши протиправним дії Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації транспортного засобу RENAULT BC02А257В, 1995 року випуску, вантажний, номер шасі НОМЕР_1 та зобов'язавши Регіональний сервісний центр МВС України в Закарпатській області (в особі Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області, який не є юридичною особою та не має адміністративної процесуальної правоздатності, відтак, не може бути стороною у справі, при цьому, до повноважень якого відноситься проведення державної реєстрації транспортного засобу) повторно, з урахуванням вищевикладених висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію транспортного засобу RENAULT BC02А257В, 1995 року випуску, вантажний, номер шасі НОМЕР_1, відмовивши в задоволенні позову в іншій частині.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 71, 86, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації транспортного засобу RENAULT BC02А257В, 1995 року випуску, вантажний, номер шасі НОМЕР_1.

3. Зобов'язати Регіональний сервісний центр МВС України в Закарпатській області, в особі Територіального сервісного центру 2141 Регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію транспортного засобу RENAULT BC02А257В, 1995 року випуску, вантажний, номер шасі НОМЕР_1.

4. В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

5. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд в порядку та строки, встановлені ст.186 КАС України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - протягом десяти днів з дня отримання копії постанови (копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції).

Суддя С.І. Рейті