Справа № 130/1559/17
Суддя: Шепель К. А.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепель Костянтин Анатолійович, розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача неправомірними щодо припинення виплати їй пенсії як інваліду третьої групи з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року та зобов'язати відповідача поновити виплату пенсії інваліду третьої групи з 01 січня 2017 року. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Жмеринці та Жмеринському районі та отримує пенсію як інвалід третьої групи відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Згідно з постановою Жмеринського міськрайонного суду від 29 серпня 2016 року відповідача було зобовязано з 02 лютого 2016 року поновити позивачу виплату пенсії як інваліду третьої групи. В січні 2017 року позивач не отримала чергову виплату пенсії, в зв'язку з чим звернулася до відповідача з заявою, на що отримала відповідь з посиланням на ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зі змінами, внесеними з Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного законодавства України", відповідно до яких тимчасово з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року виплата пенсії відповідно до постанови Жмеринського міськрайонного суду від 29 серпня 2016 року не здійснювалася, оскільки в цей період позивач працювала на посаді та на умовах Закону України "Про державну службу". Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними, просить їх такими визнати і зобов'язати відповідача поновити їй виплату пенсії.

Представник відповідача надіслала письмові заперечення, в яких посилалась на Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, відповідно до якого у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, особам, працюючим на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", "Про прокуратуру" пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не виплачуються. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем та представником відповідача обставини, вважаю, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, відповідно до якого у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, працюючим на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", "Про прокуратуру" пенсії, призначені відповідно до ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не виплачуються. В подальшому 24 грудня 2015 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 911-VIII, відповідно до якого пенсії вищезазначеним особам не виплачуються в період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. В зв'язку з цим у січні 2016 року позивач не отримала чергову виплату пенсії. 06грудня 2016 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 1774-VIII, відповідно до якого пенсії вищезазначеним особам не виплачуються в період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року. Тому тільки після звільнення з посади державного службовця з з квітня 2017 року позивачу було поновлено виплату пенсії та виплачено борг за 2016 рік відповідно до постано суду від 29 серпня 2016 року. В результаі цього, в період з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року позивачу не здійснювалася виплата пенсії.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За загальним правилом, установленим ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

Частиною 2 ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування і після припинення роботи.

Статтею 36 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Отже органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяючи забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного нарівні з іншими громадянами.

Посилання відповідача на ст. 47 Закону України ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є безпідставним, оскільки вказана норма розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Законів України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів".

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормою ст. 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Толстой-Милославський протии Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom), заява №18139/91, рішення від 23 червня 1995 року, п. 37) вказав, що Під терміном «закон» […] слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності». Суд зазначає, що «закон» повинен бути належним чином доступним:громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку. Громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія.

В даному конкретному випадку позивач справедливо розраховувала на те, що відповідач як орган державної влади буде сприяти забезпеченню її прав як інваліда 3-ої групи.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 11, 71, 94, 183-2, 256 ч.1 КАС України, на підставі ст.ст. 19, 22, 58, 64 Конституції України, ст. 8, 47 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо припинення з 01 січня 2017 року по 31 березня 2017 року виплати пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.НОМЕР_1, як інваліду третьої групи.

Зобов'язати Жмеринське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області з 01 січня 2017 року поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.НОМЕР_1, виплату пенсії як інваліду третьої групи.

Стягнути з Жмеринського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ід.НОМЕР_1, судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) грн..

Постанову суду звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Постанова є остаточною, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку.

Суддя К.Шепель