Справа № 814/663/17
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

11 липня 2017 року Справа № 814/663/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О., за участю секретаря судового засідання Кафанової Г.Г., пр. позивача Желобатого А.А., Бурим В.В. пр. відповідача Фучижи О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Премьера-Ойл", вул. Фалеєвська, 17, кв. 34, м. Миколаїв, 54030

доГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправним та скасування рішення від 17.02.2017р. № 64/14-29-17-72, вимогу від 17.02.2017р. № 31-17, зобов'язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про опис майна у податкову заставу від 17.02.2017 № 64/14-29-17-72, податкову вимогу від 17.02.2017 № 31-17 на суму 49935,27 грн., зобов'язання внести зміни до інтегрованої картки особового рахунку з податку на прибуток приватних підприємств шляхом відображення сплати сум податку за платіжним дорученням № 219 від 10.09.2015 у сумі 48784 грн., зобов'язання внести зміни до інтегрованої картки платника податків про відображення заборгованості по рахунках з бюджетом по сплаті податку на прибуток приватних підприємств з урахуванням сплаченої платіжним дорученням № 219 від 10.09.2015 суми 48784 грн., здійснити перерахунок сплачених коштів без зарахування їх сплати в погашення пені в сумі 1151,27 грн. та зарахувати вказані суми в погашення основного платежу з податку на прибуток приватних підприємств.

Позивач обґрунтовує позов тим, що у нього відсутній податковий борг на суму, який зазначений у податковій вимозі, тому відповідачем неправомірно прийнята вимога та рішення про опис майна у податкову заставу.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки податкова вимога та рішення про опис майна були прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки у позивача є заборгованість по сплаті узгодженого податкового боргу.

Заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку:

17.02.2017 позивач отримав рішення про опис майна у податкову заставу № 64/14-29-17-72 та супроводжувальний лист, в якому було зазначено про наявність у позивача податкового боргу станом на 01.02.2017 у загальній сумі 49 935,27 грн.

З метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу в порядку ст.89 ПК України. Право податкової застави виникає у разі несплати у строки встановлені Кодексом суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом,- з дня виникнення податкового боргу(п.п.89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України).

20.02.2017 позивач отримав податкову вимогу № 31-17 від 17.02.2017 на суму 49935,27 грн. основного платежу по податку на прибуток приватних підприємств.

Так, згідно з п. 46.1 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (п.57.1. ст.57 Кодексу).

Платники податку на прибуток щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилась не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку, без подання податкової декларації.

Позивач 27.02.2015 подав податкову декларацію з податку на прибуток підприємств, в якій (рядок23) визначив суму авансового внеску, що підлягає сплаті щомісячно-24392 грн.

Позивач платіжним дорученням № 219 від 10.09.2015 оплатив 48784 грн. через ПАТ «Укрінбанк» авансових платежів за вересень, жовтень 2015 року.

З яких підстав ці кошти не надійшли до бюджету позивачу невідомо. Картка особового рахунку позивача з податку на прибуток приватних підприємств свідчить, що станом на 31.12.2015 рахується недоїмка в сумі 48717,19 грн. та пеня 1055,63 грн., що разом складає 49772,82 грн. Станом на 20.05.2016 року недоїмка складає 49935,27 грн. Відповідач надав суду розрахунок нарахованої пені Товариству з обмеженою відповідальністю «Премьер-ойл» станом на 06.07.2017 в сумі 1916 грн. Розрахунок суми податкової вимоги свідчить, що податковий борг складає 49935,27 грн.

В судовому засіданні представник відповідача суду пояснив, що податковий борг складається з суми податку на прибуток, який виник в зв'язку з неперахуванням банком суми податку на прибуток у вересні 2015 року.

Відповідно до пп. 14.1.175. п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 зазначеного вище Кодексу, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, відповідно п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Платіжне доручення про перерахування до Державного бюджету авансових внесків з податку на прибуток за вересень, жовтень 2015 подано до банківської установи на повну суму зобов'язання в межах граничного строку сплати та прийняте до виконання банківською установою в день його подання. З яких підстав сума податку не надійшла до бюджету та не була перерахована банківською установою позивачу невідомо.

Згідно ст. 1 Закону України від 05.04.2001 № 2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" (далі - Закон №2346-ІІІ) переказ коштів - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону № 2346-ІІІ банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з п. 22.4 ст. 22 зазначеного Закону ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому банк має забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку виконує платіжна система (п. 1.29 ст. 1 даного Закону).

Отже, виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання та його сплати, пов'язане саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов'язання відповідальність несе банк.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Таким чином, враховуючи, що визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося невнесення чи неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету, що у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів та сплати пені і штрафних санкцій, тому податкова вимога від 17.02.2017 № 31-17 на суму 49935,27 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 17.02.2017 № 64/14-29-17-72 є протиправними та належить скасувати.

Позовні вимоги в частині зобов'язання внести зміни до інтегрованої картки особового рахунку з податку на прибуток приватних підприємств шляхом відображення сплати сум податку за платіжним дорученням № 219 від 10.09.2015 у сумі 48784 грн. суд вважає за можливе задовольнити, оскільки тільки у такий спосіб може бути відновлене порушене право позивача.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".

За таких обставин, скасування податкової вимоги 17.02.2017 № 31-17 на суму 49935,27 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 17.02.2017 № 64/14-29-17-72 в повному обсязі не відновить порушене право позивача, оскільки призведе до повторного прийняття відповідачем податкової вимоги, що, в свою чергу, матиме наслідком повторне звернення позивача до суду, тому позовні вимоги в цій частині належить задовольнити.

Позовні вимоги в частині зобов'язання внести зміни до інтегрованої картки платника податків про відображення заборгованості по рахунках з бюджетом по сплаті податку на прибуток приватних підприємств з урахуванням сплаченої платіжним дорученням № 219 від 10.09.2015 суми 48784 грн., здійснити перерахунок сплачених коштів без зарахування їх сплати в погашення пені в сумі 1151,27 грн. та зарахувати вказані суми в погашення основного платежу з податку на прибуток приватних підприємств задоволенню не підлягають, оскільки права позивача будуть відновленні виконанням відповідачем позовної вимоги про внесення змін до інтегрованої картки особового рахунку з податку на прибуток приватних підприємств шляхом відображення сплати сум податку за платіжним дорученням № 219 від 10.09.2015 у сумі 48784 грн., тоді несвоєчасної сплати податку не буде та підстави для нарахування пені відсутні. Крім того, картка особового рахунку не містить такої суми пені як 1151,27 грн., тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені) вони на підставі вимог ст. 3 КАС України.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, позов належить задовольнити частково.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.94 КАС України та підлягають поверненню позивачу на суму пропорційно задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 11, 71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 17.02.2017р. № 64/14-29-17-72.

3. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 17.02.2017р. № 31-17.

4. Зобов'язати Головне управління ДФС у Миколаївській області внести зміни до інтегрованої картки особового рахунку з податку на прибуток приватних підприємств шляхом відображення сплати сум вказаного податку за платіжним дорученням № 219 від 10.09.2015р. у розмірі 48784,00 грн.

5. В решті позову відмовити.

6. Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Премьера-Ойл" судовий збір у сумі 4000 грн. (чотири тисячі гривень), сплачений платіжним дорученням № 623 від 12.04.2017 року за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Гордієнко

Повний текст постанови складено відповідно до частини 3 статті 160 КАС України та підписано суддею 17.07.2017р.