Справа № 265/3648/16-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Т.О.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року справа №265/3648/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Васильєвої І.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у справі № 265/3648/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та стягнення одноразової грошової допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою Міністерства оборони України (надалі МОУ) про визнання неправомірними дій відповідача стосовно відмови у виплаті одноразової грошової допомоги та стягнення з відповідача одноразову грошову допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення (а.с. 1).

У судовому засіданні 01 серпня 2016 року судом залучено у якості третьої особи Донецький обласний військовий комісаріат (а.с. 16).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20грудня 2016 року зазначену справу передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду (а.с. 44).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Міністерства оборони України, які полягали у відмові у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до підпункту четвертого пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, з причини, що інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, яка викладена у листі Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 29 лютого 2016 року № 248/3/6/1059.

Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до пункту шостого статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (в редакції від 11 листопада 2011 року) та підпункту 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499, на підставі його заяви від 26 січня 2016 року та доданих до неї документів

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити (а.с. 89-96).

Відповідач із таким судовим рішенням в частині задоволення позову не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти в цій частині нову постанову, якою повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на пп. 4 п. 2 Порядку № 499, яким встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження строкової служби чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової служби чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період їх проходження, залежно від ступеня втрати працездатності у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення. Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції,що оскільки позивач звільнений з лав Збройних сил у 1987 році, а інвалідність йому встановлено у 2012 році, тобто в рази більше, ніж через три місяці після звільнення з такої служби, то права на отримання одноразової грошової допомоги позивач не має. Крім того, апелянт вважає помилковим посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року у справі № 21-446а14 та від 21 квітня 2015 року у справі № 21-135а15, оскільки позивачами у зазначених справах виступають військовослужбовці контрактної служби, а не військовослужбовці строкової військової служби. До того ж, апелянт вказує, що позивачем були надані на адресу військового комісаріату не всі документи, передбачені Порядком № 499, а саме, не було надано копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язано з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного сп`яніння або невмисного заподіяння собі телесного ушкодження (а.с. 100-102).

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 16 листопада 1984 року по 01 лютого 1987 року проходив строкову військову службу та у період з 03 травня 1985 року по 01 лютого 1987 року приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, про що свідчить записи у військовому квитку, а також довідка № 12 від 26.01.2016 року, видана Маріупольським об`єднаним міським військовим комісаріатом, які наявні в матеріалах справи (а.с. 5 звр., 9-10).

Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_2 від 10 листопада 2011 року № 962/Ж складеного на підставі заяви ОСОБА_1 від 10.11.2011 року встановлено, що у 1986 році в період бойових дій у Афганістані в результаті вибуху снаряду отримав осколкові порання голови, спини.

За наслідками обстеження зроблений висновок, що описані рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок осколкових поранень, які могли бути отримані в період бойових дій в Афганістані, тобто у 1986 році (а.с. 7).

Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 2097 від 30.11.2011 року, у позивача наявні множинні вогнепальні осколкові поранення голови, спини (контузія головного мозку 1986 р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1966 року народження, наслідки яких у вигляді шкіряних рубців у зазначених анатомічних областях підтверджені висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №962/ж від 10.11.2011 року Київського міського бюро судово-медичної експертизи і які в подальшому призвели до розвитку Гіпертоничні хвороби ІІ ст. залишкових явищ перенесеної контузії головного мозку у вигляді посттравматичної енцифало і вестибулопатії ІІІ ст. з веститибуло-атактичним синдромом, зниженням концентрації уваги і пам`яті. Після травматичний арахноїдит головного мозку з розладом ліквороциркуляції. Центральна вестибулярна дисфукція ІІ-ІІІ ст. Двостороння сенсоневральна туговухість», що підтверджено медичними документами.

Поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 8).

З 05 квітня 2012 року позивачу первісно встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААБ № 270469 від 03 травня 2012 року. У довідці зазначено, що інвалідність у ОСОБА_1 виникла у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (а.с. 6).

У червні 2015 року позивачу повторно встановлено ІІІ груп інвалідності з тих самих підстав, що і у 2012 році, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААБ № 436210 від 04 червня 2015 року (а.с. 5).

Також, у червні 2015 року позивач отримав посвідчення інваліда ІІІ групи (а.с. 5).

26 січня 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби (а.с. 3).

Департамент фінансів Міністерства оборони України, 29.02.2016 року надіслав до Донецького обласного військового комісаріату лист за вих.. № 248/3/6/1059, в якому повідомив, зокрема, що згідно пп. 4 п. 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті,поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 499, одноразова грошова допомога призначається особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не менше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження.

Враховуючи, що заявнику встановлено інвалідність понад зазначений термін, відсутні законодавчі підстави для призначення одноразової грошової допомоги (а.с. 2).

Позивач, вважаючи такі дії відповідача-1 неправомірними, звернувся до суду за захистом свої порушених прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2009 № 499 (надалі - Порядок №499).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2011-ХІІ, сфера дії цього закону поширюється, зокрема на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами ч. 2 ст. 16-2 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених в пп. 5-9 п. 2 ст. 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю інвалідності та ступеня втрати ним працездатності, у розмірі визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною 9 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (надалі - Порядок № 975).

Згідно з п. 2 Постанови № 975, особам, які до набрання чинності Порядком №975, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на момент встановлення позивачу первинно 3 групи інвалідності діяв Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 (далі - Порядок №499).

Матеріалами справи підтверджується той факт, що інвалідність ОСОБА_1 є наслідком захворювань і поранення (контузії), пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби під час проходження ним строкової служби у Збройних Силах СРСР.

Так, п. 6 ст. 16 Закону № 2011 (в ред. від 11 листопада 2011 року) встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби під час проходження військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, що визначається у відсотках від загальної суми допомоги на випадок загибелі (смерті), встановленої пунктом 5 цієї статті, яким визначено, що одноразова грошова допомога на випадок загибелі (смерті) дорівнює десятирічному максимальному посадовому окладу за першим тарифним розрядом, передбаченим для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом.

Відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 16 Закону № 2011, підстави для виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, проходять службу у військовому резерві, були визначені п. 2 Порядку № 499.

Згідно абз. 1 пп. 4 п. 2 Порядку № 499 було установлено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніш ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності у розмірі, що визначається у відсотках до десятирічного грошового забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд України в постановах: від 18 листопада 2014 року у справі № 21-446а14 та від 21 квітня 2015 року у справі № 21-135а15 дійшов до висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Апелянт обґрунтовує апеляційну скаргу тим, що оскільки позивач звільнений з лав Збройних сил у 1987 році, а інвалідність йому встановлено у 2012 році, тобто в рази більше, ніж через три місяці після звільнення з такої служби, то права на отримання одноразової грошової допомоги позивач не має.

Колегія суддів зазначений довід апелянта не приймає до уваги, оскільки такий підхід суперечить висновку Верховного Суду України, який для відповідача є обов`язковим в силу положень абз. 1 ч. 1 ст. 244-2 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення на його користь одноразової грошової допомоги у розмірі 27-місячного грошового забезпечення є такою, що не ґрунтується на законодавстві, оскільки в пп. 2 п. 2 Порядку № 499 прямо зазначено, що його положення не поширюються на військовослужбовців строкової служби.

Щодо посилання апелянта на те, що позивачем були надані на адресу військового комісаріату не всі документи, передбачені Порядком № 499, а саме, не було надано копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язано з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного сп`яніння або невмисного заподіяння собі телесного ушкодження, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 21.21. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке затверджене наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 передбачено, що за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців-учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово - медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально - профілактичному закладі).

Згідно з п. 21.3 цього положення, причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК (військово-лікарська комісія) цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.

Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн (63-94-п), посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).

Колегія суддів зазначає, що позивач надав суду в повному обсязі необхідну медичну документацію, яка підтверджує, що поранення, контузія, захворювання були ним отримані і пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє довід апелянта, що позивачем, при зверненні до відповідача надано не всі документи, передбачені Порядком № 499.

Згідно з статтею 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15 червня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 7, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у справі № 265/3648/16-а залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: Л.В. Ястребова

Судді: І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць