Справа № 357/1452/17
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/1452/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ярмола О. Я. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2017, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив суд визнати протиправною відмову у призначенні йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності; зобов'язати відповідача призначити і виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності в 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

В судове засідання з'явився представник відповідача, підтримав апеляційну скаргу, позивач повідомлений належним чином не з'явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 195-1 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом одного місяця з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Враховуючи строки розгляду справ, та те, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що постанову суду слід залишити без змін з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 у період з 16.02.2006 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а саме: в ГУ МВС України в Київській області, а з 07.11.2015 року по 21.01.2016 року в Національній поліції, що підтверджується копією наказу № 1 о/с від 07.11.2015 року про зарахування позивача на службу в Головне управління Національної поліції в Київській області.

З 21.01.2016 року позивача - майора поліції, начальника сектора Сквирського відділення поліції Володарського відділу поліції, звільнено зі служби в поліції у запас (з постановкою на військовий облік) за пп. 2 п.1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію», календарна вислуга років на день звільнення складає 11 років 04 місяців 28 днів (наказ № 14 о/с від 21.01.2016). Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача та копією наказу про його звільнення зі служби в Національній поліції України.

Крім того, встановлено, що постановою ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Київській області №21 від 11.05.2016 року, враховуючи те, що позивач приймав участь у Антитерористичній операції на Сході України, під час проходження служби в ОВС, зв'язок захворювання позивача змінено і встановлено як пов'язане із захистом Батьківщини.

Згідно копії довідки МСЕК серії АВ № 0518918, з 07 липня 2016 року ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності від захворювання, пов'язаного із захистом Батьківщини, в зв'язку з проходженням служби в ОВС, групу інвалідності встановлено на строк до 01 липня 2017 року.

З копії довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках вбачається, що у позивача ступінь втрати професійної працездатності у відсотках становить 70 %.

25.10.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного пов'язане із захистом Батьківщини.

Листом від 30.11.2016 року № 29/Я-781, за результатами розгляду заяви позивача, у виплаті допомоги було відмовлено з посиланням на те, що виплата та призначення одноразової грошової допомоги працівникам поліції проводиться в розмірах, визначених Законом України «Про національну поліцію», особам, які мають право на її отримання відповідно до цього Закону. До Закону України «Про національну поліцію» не внесені зміни щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов'язане з захистом Батьківщини, а тому вирішити питання про призначення позивачу цієї допомоги немає правових підстав.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Однак, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Так, вказаний закон було опубліковано в газеті Голос України, 06.08.2015, а тому датою набрання ним чинності є 07.11.2015. Саме з цієї дати втратив чинність і Закон України «Про міліцію», у тому числі і його ст. 23. У зв'язку із цим, у межах спірних правовідносин, втратив свою актуальність також і Порядок № 850, який прийнятий на виконання вказаної статті.

Водночас, приписи п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про Нацполіцію визначають, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом про Нацполіцію порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку №850.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Зі змісту п. 1 Порядку №850 вбачається, що він визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно пп. 2 п. 3 вказаного Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Пунктом 2 Порядку №850 закріплено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 7 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Позивача 07.11.2015 року прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, то з цієї дати на нього, як на поліцейського, почали поширюватися норми Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до відомостей довідки до акта огляду МСЕК, на що вказано вище, позивачу встановлено другу групу інвалідності з 07 липня 2016 року, захворювання пов'язане із захистом Батьківщини.

Інвалідність позивача настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, хоча формулювання в довідці МСЕК визначено, як захворювання, що пов'язане із захистом Батьківщини. Крім того, через 4 місяці після звільнення позивача зі служби в Національній поліції, з 05.05.2016 року позивачу було встановлено 2 групу інвалідності та причиною інвалідності вказано - захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

На виконання вимог ст. ст. 97-101 Закону про Нацполіцію наказом МВС України від 11.01.2016 року затверджено Порядок №4, яким визначено механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (п. 1 Порядку №4).

Згідно пп. 4 п. 5 розділу І Порядку №4 визначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомогу у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Приписами даного нормативного акту закріплено порядок та процедуру оформлення і виплати такої допомоги особам, які мають статус поліцейського. При цьому застережень щодо неможливості застосування норм Порядку №4 до правовідносин, пов'язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги поліцейським, які втратили працездатність у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не поліції, чинне законодавство не містить.

За таких обставин, твердження ГУНП в Черкаській області про відсутність у ч. 1 ст. 97 Закону про Нацполіцію такої підстави для виплати одноразової грошової допомоги поліцейському у зв'язку з отриманням інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ, нівелюється наведеними вище приписами п. 15 розділу ХІ Закону про Нацполіцію, ст. 23 Закону України «Про міліцію» та пп. 4. п. 5 розділу І Порядку №4.

Поряд з іншим, відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку №4 заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського. У разі коли такий орган ліквідовано, заява подається до органу за місцем зберігання особової справи.

Згідно п. 5 розділу III Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: 1) довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 2) постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 3) акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 4) сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; 5) документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Таким чином, приписами Порядку №850 та Порядку №4, визначено, що для отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення групи інвалідності заява про її отримання має бути подана працівником за останнім місцем служби. При цьому, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що вказаними підзаконним актами не визначено суттєвої відмінності у переліку документів, які подаються особою разом із заявою (рапортом) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 року (справа «Горнсбі проти Греції») вказав, що негнучкість і навіть формалізм адміністративного провадження, пов'язаний з визнанням рішення недійсним, не може виправдати такої відмови у правосудді, і не можна не вимагати вжиття подальших процедурних заходів з метою винесення нового судового рішення у справі, в якій права заявників були визнані найвищим адміністративним судом.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що звернення до уповноваженого органу Позивача, який, як було встановлено раніше, має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з настанням ІІ групи інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та подання останнім необхідних передбачених і Порядком №4, і Порядком №850 документів, що підтверджують дані обставини, є достатньою підставою для встановлення волевиявлення особи про призначення такої допомоги.

А тому вимоги позивача до ГУ НП в Київській області щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Таким чином, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо задоволення позову, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.8, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання відмови протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.03.2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

А. Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 18.07.2017 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.