Справа № 136/927/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 136/927/17

Головуючий у 1-й інстанції: Кривенко Д.Т.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

18 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області, головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області Степанець Любов Федорівни про визнання протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області з позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області, головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів державного архітектурно-будівельного контролю та ринкового нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Вінницькій області Степанець Любов Федорівнипро визнання протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити до суду І інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Приймаючи ухвалу про залишення адміністративного позову без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду передбачений ст. 99 КАС України. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 289 КУпАП визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягується до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску строку з поважних причин цей строк може бути поновлений органом правомочним розглядати скаргу.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

З аналізу вказаних норм слідує, що процесуальний закон обмежує право звернення особи до адміністративного суду певними часовими рамками, що сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Зазначена позиція також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який вказав, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, "Стаббігс на інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії").

Крім цього, суд враховує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як встановлено судом, що оскаржувану постанову, яка датована 03.05.2017 року позивач отримав 16.05.2017 року. В період з 12.05.2017 року по 14.05.2017 року він хворів, про що надав докази. В подальшому позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із тотожним позовом, проте ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.05.2017 року, йому було повернуто позовну заяву із додатками до неї для подачі до належного суду, оскільки він був непідсудний окружному адміністративному суду.

Аналізуючи матеріали адміністративної справи судом встановлено, що позовну, заяву до Вінницького окружного адміністративного суду, яка згідно ухвали була повернута позивач отримана 01.06.2017, позовна заява до Липовецького районного суду Вінницької області підписана та датована позивачем - 05.06.2017 року, проте пред'явлено позов до суду 16.06.2017 року, тобто по збігу більше 10 днів.

Наведене свідчить, що позивач мав реальну можливість звернутись до суду в межах цього строку, при цьому жодних поважних причин, які йому завадили це зробити не навів. Звернення з позовом до Вінницького окружного адміністративного суду не перериває строк звернення до суду , оскільки це неналежний суд до якого мав би звернутись позивач..

За таких обставин, на підставі поданої позивачем позовної заяви та доданих до неї матеріалів, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом без поважних причин.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 199 та частини 1 статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, в порядку статті 200 КАС України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 липня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.