Справа № 825/826/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/826/17 Головуючий у 1-й інстанції: Житняк Л.О. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Труби А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та вимоги, за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, -

У с т а н о в и в :

ФОП ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, у якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 21.03.2017 № , від 21.03.2017 № , вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.03.2017 № 2 та рішення від 21.03.2017 № 000871302 про застосування штрафних санкцій.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що за встановлення факту відсутності первинних документів на момент перевірки, відсутності Книги обліку доходів та витрат за 2015 рік та невиконання позивачем обов'язку, встановленого ст.44 Податкового кодексу України, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, в повній мірі довів правомірність свого рішення.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

З матеріалів справи убачається, що ФОП ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 30.01.2009, включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і перебуває на обліку як платник податків у Чернігівській об'єднаній державній податковій інспекції.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.4 ст. 77, ст. 82 Податкового кодексу України, відповідно до направлень від 30.12.2016 №606 та від 30.12.2016 №607 та плану-графіку проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання, головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління податків і зборів фізичних осіб Чернігівської ОДПІ Головного управління ДФС у Чернігівській області Коросташовець Я.О. проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 року.

За наслідками перевірки складено акт від 30.01.2017 № 17/13/НОМЕР_3 року, згідно висновків якого встановлені наступні порушення позивачем:

- ст.44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, абз.6 п.6 ст.128 Господарського кодексу та п.1 «Порядку ведення Книги обліку доходів та витрат, що ведуть суб'єкти підприємницької діяльності, крім осіб, які обрали спрощену систему і які ведуть незалежну професійну діяльність», затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 № 481 (наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1025), а саме: ФОП ОСОБА_2 на перевірку не надано Книгу обліку доходів та витрат та банківські виписки по розрахунковим рахункам;

- п.49.2, пп.49.18.5 п.49.18, п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України, а саме: ФОП ОСОБА_2 несвоєчасно подано до ДПІ у м. Чернігові податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, а саме: ФОП ОСОБА_2 занижено загальний оподатковуваний дохід за 2015 рік на 100 807,97 грн., через включення до складу валового доходу неповного обсягу виручки, отриманої від реалізації фармацевтичних товарів кінцевим споживачам;

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, а саме: занижено оподатковуваний дохід за 2015 рік на 100 807,97 грн. внаслідок заниження валового доходу.

З урахуванням наведеного, контролюючим органом було також установлено порушення податкового законодавства щодо нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, військового збору та податку на доходи фізичних осіб.

За результатами розгляду наданих позивачем заперечень відповідачем було складено висновок від 16.03.2017 №78/ФОП/25-01-13-04-15, яким контролюючим органом визнано не встановлені під час перевірки додаткові витрати за 2015 рік на суму 20 875,00 грн.

З урахуванням викладеного, ГУ ДФС у Чернігівській області були прийняті: податкове повідомлення-рішення від 21.03.2017 № за платежем військовий збір на загальну суму 1498 грн. 74 коп.; податкове повідомлення-рішення від 21.03.2017 № 2 за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 14 987 грн. 45 коп.; рішення від 21.03.2017 № 000871302 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на загальну суму 27 225 грн. 12 коп.; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 21.03.2017 № Ф 2 на загальну суму 27 225 грн. 12 коп.

Уважаючи вказані податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправними, позивач звернулася у суд із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку діям відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 44.3 ст.44 Податкового кодексу України встановлено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у п.44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п.177.2 ст.172 Податкового кодексу України визначено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно із п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, зокрема, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в пп.177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

При цьому, підставою для визначення витрат у податковому обліку можуть бути лише первинні документи, оформлені належним чином.

Первинні документи повинні мати певний перелік обов'язкових реквізитів, які визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З матеріалів справи убачається, що позивачем на перевірку було надано Книги обліку розрахункових операцій (КОРО) № 1 (за період з 18.09.2014 по 20.02.2015), № 2 (за період з 21.02.2015 по 17.08.2015) та № 3 (за період з 18.08.2015 по 12.02.2016) та банківські виписки по розрахунковому рахунку №8992 (ПАТ «А-БАНК») (а.с16), відповідно до яких було визначено суму отриманого протягом перевіряємого періоду валового доходу.

У поданому ФОП ОСОБА_2 розрахунку податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2015 рік, задекларовано дохід від здійснення діяльності: рекламних агентств - 4 517,57 грн. та роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах - 964 760,00 грн.

Відповідно до наданих на перевірку Книг обліку розрахункових операцій (КОРО), було виявлено, що отриманий ФОП ОСОБА_2 протягом 2015 року валовий дохід від здійснення роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах становить 1 065 567,97 грн. (без ПДВ), внаслідок чого контролюючим органом вказано на порушення п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, та занижено загальний оподатковуваний дохід за 2015 рік на 100 807,97 грн., через включення до складу валового доходу неповного обсягу виручки, отриманої від реалізації фармацевтичних товарів кінцевим споживачам, що не спростовується сторонами.

Разом із тим, висновки акту перевірки, зокрема, про порушення позивачем п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України, останньою було оскаржено в адміністративному порядку до ГУ ДФС у Чернігівській області. Оскаржуючи висновки контролюючого органу, позивач послалася на те, що податкова декларація за 2015 рік була невірно складена, у зв'язку із чим, невірно визначена сума валового доходу.

При цьому, як і під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в апеляційному суді позивач стверджує, що в зазначеній податковій декларації також невірно була визначена і сума валових витрат, яка була також занижена, а з урахуванням дійсного розміру валових витрат розмір оподатковуваного доходу у майновій декларації визначений вірно і з нього були належним чином сплачені всі відповідні податки та збори.

До заперечень на акт перевірки позивачем було надано документи на підтвердження витрат, що були не включені до валових витрат в декларацію про майновий стан та доходи, а саме: копію товарного чека від 06.03.2015 б/н на оплату 320,00 грн. за касову стрічку ФОП ОСОБА_6, копію квитанції до прибуткового касового ордера від 05.03.2015 №0515 на оплату 14 800,00 грн. СТОВ «Нове життя» за холодильники та сейф, копію товарного чека від б/д.11.2015 №8 на оплату 5 755,00 грн. ФОП ОСОБА_7 за датчик, кабель, короб тощо, які були враховані при розгляді заперечень, внаслідок чого оподатковуваний дохід за 2015 рік було визначено у розмірі 79 932,97 грн.

Однак, податковим органом не були враховані в повному обсязі витрати ФОП ОСОБА_2 на придбання меблів у ФОП ОСОБА_8, телефону у ТОВ «Інтернаціональні телекомунікації», профілю решіточного у ТОВ «Фірма ТРІУМФ ВТ» та оплати послуг з пуско-налагоджування системи охоронної сигналізації УДСО при УМВС України в Чернігівській області, з посиланням на те, що документи, які підтверджують оплату вказаних послуг ані на перевірку, ані на розгляд заперечень позивачем не подавались.

Колегія суддів уважає обґрунтованими висновки податкового органу щодо відсутні підстав для урахування цих витрат при обчисленні чистого доходу позивача, оскільки позивачем не надано ані під час перевірки, ані під час розгляду відповідачем заперечень на акт документи, які підтверджують оплату вказаних послуг, з огляду на наступне.

За п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 44.6 п. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому п. 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податкові звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складання такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно п. 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Наведене спростовує покликання позивача на те, що копії документів, які підтверджують оплату вказаних послуг, були викрадені, а згодом відновлені (окрім Книги обліку доходів і витрат) та містяться в матеріалах даної судової справи, тому повинні бути ураховані під час винесення відповідного судового рішення.

До того ж, відповідно до п. 44.5 ст.44 Податкового кодексу України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов'язаний у п'ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов'язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Сторонами не заперечується, що вказаного обов'язку позивачем виконано не було, відтак, за фактичної відсутності під час перевірки Книги обліку доходів і витрат, вказане унеможливило встановлення відповідності формування позивачем в декларації про майновий стан і доходи непідтверджених витрат на основі наявних документів.

Таким чином, відповідачем обґрунтовано не визнано заявлену позивачем суму валових витрат, що не була підтверджена на момент проведення перевірки та розгляду заперечень належними та допустимими первинними документами, зберігання та відновлення яких у разі втрати є обов'язком платника податків.

При цьому, як вірно зазначено місцевим судом, базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується відповідна ставка, зазначена в пункті 3 розділу III цієї Інструкції.

Згідно п.11 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) Єдиний внесок для платників, зазначених у п.4 та 5 ч.1 ст.4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 % визначеної п.2 та 3 ч.1 ст.7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до пп.2 п.1 ст.7 Закону №2464-VI для платників, зазначених у п.4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч.1 ст.4 цього Закону єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з п.4 ст.1 Закону №2464-VI, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок. Відповідно до п.5 ст.1 Закону №2464-VI, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

За пп. 3 п.2 розділу VII Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449, за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01.01.2015 накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми, а після 01.01.2015- 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Також, положенням пп.1.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що платниками військового збору є особи визначені ст.162 Кодексу, зокрема, платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

У відповідності до пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату військового збору до бюджету є особи визначені у ст.171 Кодексу.

Таким чином, висновки відповідача про порушення позивачем п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України та донарахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 11 989,96 грн, і відповідно - єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 27 225,12 грн., військового збору - 1 198,99 грн. та прийняття рішення від 21.03.2017 № 000871302 про застосування штрафних санкцій у сумі 5 445,02 грн., є обґрунтованими, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права. Тому, відсутні підстави для задоволення вимог апелянта.

Отже, рішення місцевого суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін на підставі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 206, 212, 254, КАС України, суд,

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є.Пилипенко

(Повний текст ухвали виготовлено 20 липня 2017 року).

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.