Справа № 820/725/17
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

10 липня 2017 р. №820/725/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

прокурора - Фещенко В.Л.,

представників відповідача - Гарібян О.І., Бомко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави за участю Прокуратури Харківської області
до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: ОСОБА_3
провизнання незаконними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації №388 від 12.08.2016р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході вивчення правомірності використання земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Первомайського району Харківської області, в тому шляхом моніторингу розпоряджень голови Первомайської райдержадміністрації, розміщених на офіційному веб-сайті (http://pervomaisk-rda.kh.gov.ua/), на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства встановлено, що розпорядженням голови Первомайської районної державної адміністрації від 12.08.2016 №388 надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель колективної власності реформованого КСП "Червоний" (нерозподілених земельних часток (паїв), загальною орієнтовною площею 147,0 га (земельні ділянки площею 26,9га; 4,6га; 7,0га; 16,8га; 15,5га; 5,0га; 45,0га; 12,4га; 9,3га, 3,5 га, 1,0га) (категорія земель, - землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя - пасовища), розташованих за межами населеного пункту на території Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області та нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок, з метою надання їх в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На думку прокурора, зазначене розпорядження від 12.08.2016 року №388 є незаконним і підлягає скасуванню, як таке, що суперечить Конституції України та чинному законодавству України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав доводи позовної заяви та просив суд прийняти рішення про задоволення позову.

Представники відповідача - Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, позов не визнали.

У письмових запереченнях на позов (а.с.42-49) вказав, що спірні земельні ділянки перебувають у приватній, а не колективній власності, як це стверджує позивач, оскільки такого різновиду права на землю, як право колективної власності, в Україні не існує. Крім того, суб'єкт права колективної власності - КСП "Червоний" є ліквідованим, а тому, станом на час видачі спірного розпорядження, після розпаювання земельних ділянок, право колективної власності на них є припиненим. Пояснив, що землі колишньої колективної власності реформованого КСП "Червоний" загальною площею 3675,5 га в повному обсязі розпайовані на виконання указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (тобто, визначено розмір земельної частики (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельних ділянок в натурі), але розподілені (виділені в натурі) на даний час частково (лише рілля, а інші види сільськогосподарських угідь - сінокоси, пасовища, багаторічні насадження залишились нерозподіленими). Таким чином, земельні ділянки (пасовища), що є предметом оспорюваного розпорядження, є розпайованими, але залишаються нерозподіленими та не витребуваними. Такі земельні ділянки є нереалізованою приватною власністю громадян, що підтверджуються отриманими громадянами сертифікатами, і саме цими земельними ділянками тимчасово (до моменту звернення громадян-власників сертифікатів) розпоряджається районна державна адміністрація з метою передачі їх в оренду на підставі ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Оскільки нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки не відносяться до земель державної або комунальної власності, а є приватною власністю, відсутня необхідність проведення торгів з приводу передачі цих ділянок в оренду. Однак, вищезазначене не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови. З огляду на викладене, вважає оскаржуване розпорядження правомірним та не вбачає підстав для його скасування.

Крім того, відповідач зазначив, що розпорядження голови Первомайської РДА №388 від 12.08.2016 року про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо надання в оренду земельних ділянок є індивідуальним актом застосування норм права (правозастосовним актом індивідуальної дії), який вичерпав свою дію одночасно з його прийняттям, а тому не може бути скасований. Таким чином, на думку відповідача, в даному випадку у прокурора відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи письмових заперечень та просили суд прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_3, у судове засідання не прибув, повноважного представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином, в порядку, передбаченому ст.33-35 КАС України (а.с.212-213), правом надати письмові заперечення чи пояснення по суті позовних вимог не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи на іншу дату суду не надсилав.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судом в ході судового засідання встановлено, що розпорядження голови Первомайської райдержадміністрації №388 від 12.08.2016 року "Про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель колективної власності реформованого КСП "Червоний", розташованих за межами населеного пункту на території Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області та їх нормативної грошової оцінки, з метою надання в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" (а.с.9) було видане відповідно до ст.6, п.7 ч 1 ст.13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", на підставі п. "ж" ст.17, п. "а" ч.1 ст. 19, ст.ст. 22, 93, 124, 125, 186, 186-1 Земельного кодексу України, ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", ст.ст. 25, 50 Закону України "Про землеустрій", ч.ч. 4, 5 ст.5, ст.13, ч.1 ст.15, ст.23 Закону України "Про оцінку земель".

Даним розпорядженням надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель колективної власності реформованого КСП "Червоний" (нерозподілених земельних часток (паїв) загальною орієнтовною площею 147,0 га (земельні ділянки площею 26,9га; 4,6га; 7,0га; 16,8га; 15,5га; 5,0га; 45,0га; 12,4га; 9,3га, 3,5 га, 1,0га) (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя - пасовища), розташованих за межами населеного пункту на території Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області та нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок, з метою надання їх в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вважаючи вказане розпорядження протиправним, керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне:

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що 10.04.1997 року Первомайською районною радою народних депутатів, земельні ділянки загальною площею 3675,5 га були передані з державної в колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству "Червоний", про що свідчить Державний акт на право колективної власності серії НОМЕР_1 від 10.04.1997 року (а.с.167-168).

08.08.1995 року Президентом України було видано указ №720/95 "Про порядок паювання земель, передану у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", яким установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (п.2 Указу № 720/95).

На підставі вищевказаного Указу Президента України відбулося розпаювання земель колишньої колективної власності КСП "Червоний", згідно з державним актом на право колективної власності на землю КСП "Червоний" серії НОМЕР_1 від 10.04.1997 р., до якого додано список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства.

Землі колишньої колективної власності реформованого КСП "Червоний" загальною площею 3675,5 га були розпайовані між 514 громадянами-членами КСП "Червоний", що зазначені в додатку до Державного акту на право колективної власності на землю (а.с.171-186).

Проте, в період з 1999 року по 2000 рік (дата складання Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на землях реформованого КСП "Червоний" Первомайського району Харківської області) списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) уточнювалась згідно клопотань громадян-членів КСП "Червоний" та на підставі розпоряджень голови Первомайської районної державної адміністрації.

Так, згідно з витягами з протоколів рішення загальних зборів КСП "Червоний" від 21.12.1999 р. та від 14.01.2000 року, що є складовою частиною "Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП "Червоний" Первомайського району Харківської області", уточнена кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай) становить 547 осіб (а.с.90, 135).

Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП "Червоний", 547 громадян-членів реформованого КСП "Червоний" взамін державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 10.04.1997 p. отримали сертифікати на право на земельну частку (пай). (а.с.80-83).

Згідно з листом Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Харківської області від 07.04.2017 року №14-20-0.23,051-48/125-17, розмір земельної частки (паю) реформованого КСП "Червоний", посвідченої сертифікатом, становить 6,626 умовних кадастрових гектарів, в тому числі складається з таких видів сільськогосподарських угідь:

ріллі - 6,336 умовних кадастрових гектарів;

пасовищ - 0,29 умовних кадастрових гектарів (а.с.166).

Згідно із заявами громадян-власників сертифікатів на підставі Технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) на землях реформованого КСП "Червоний" Первомайського району Харківської області, що виготовлений ДП "Харківський науково-дослідний та проектний інститут" в 2005році (а.с.84-137), відбувся розподіл земель між громадянами-членами КСП "Червоний" за видом сільськогосподарських угідь - рілля (3366,8 га).

Таким чином, відповідно до Технічної документації (за видом сільськогосподарських угідь - рілля) на землях реформованого КСП "Червоний" Первомайського району Харківської області та Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП "Червоний", земельні ділянки реформованого КСП "Червоний" за видом сільськогосподарських угідь - рілля, були повністю розпайовані та розподілені між громадянами-членами реформованого КСП "Червоний".

Згідно Витягу з протоколу №4 загальних зборів (зборів уповноважених) членів КСП "Червоний" від 21.12.1999 р., у зв'язку з передачею із розпайованих земель 102,6 га ріллі в землі загального користування для створення системи полезахисних лісосмуг та мережі польових доріг до земельних паїв, розмір земельної частки (паю) у розрізі сільськогосподарських угідь (ріллі) зменшився до 6,15а умовних кадастрових гектарах.

Інші види сільськогосподарських угідь із земель колишньої колективної власності КСП "Червоний" в територіальних межах Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області - пасовища, залишилися нерозподіленими та складають 188,4 га, що підтверджено копією листа Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Харківської області від 11.04.2017 року №14-20-0.23,051-48/125-17.

Крім того, рішенням XX сесії XXIV скликання Первомайської районної ради Харківської області від 15.08.2001 року було затверджено рішення сільських рад по виведенню малопродуктивних орних земель із інтенсивного обробітку. В результаті, сільськогосподарські землі колишнього КСП "Червоний" - малопродуктивні орні сільськогосподарські угіддя, орієнтовною площею 29,5 га були виведені із інтенсивного обробітку та переведені у сільськогосподарські угіддя - пасовища (а.с.166).

Також згідно рішення виконавчого комітету Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області №2а 1999 року (а.с.128), було вилучено земельну ділянку площею 8,3228 га у підприємства "Шебелинкагазпром" і зараховано її до земель колективної власності КСП "Червоний", в тому числі ріллі - 4,5228 га, пасовищ - 3,8000 га.

Отже, земельні ділянки реформованого КСП "Червоний" в загальному розмірі 188,4 га. (з урахуванням переводу малопродуктивних орних земель, орієнтовною площею - 29,5 га) за видами сільськогосподарських угідь - пасовища, залишилися нерозподіленими між громадянами-членами реформованого КСП «Більшовик», та не витребуваними, про що свідчить відсутність Проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) за вищевказаними видами сільськогосподарських угідь та Схеми поділу земель за цими видами угідь.

Згідно з частиною першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до п. 16 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Згідно з п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, з 22.02.2000 року - дати отримання останнього сертифікату серії НОМЕР_1 громадянином ОСОБА_5, що значиться під №547 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) реформованого КСП "Червоний", державний акт на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 від 10.04.1997 р. вичерпав свою дію. А отже, земельні частки (паї) посвідчені сертифікатами, є приватною власністю громадян-колишніх членів КСП "Червоний".

Преамбулою Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що цей Закон визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Згідно з пунктом 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року №122, нерозподілені (не витребувані) земельні частки (паї) передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Системний аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки - частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а перебувають лише у розпорядженні відповідних рад та адміністрацій.

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)", встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

Земельні ділянки, які будуть використовуватися їх власниками, самостійно закріплюються межовими знаками встановленого зразка кожна окремо.

Земельні ділянки, які їх власники або інші особи будуть використовувати єдиним масивом, закріплюються межовими знаками встановленого зразка лише по окружній межі єдиного масиву.

З наведеного вбачається, що встановлення меж земельних ділянок здійснюється за зверненням власників земельних ділянок на підставі документів, що посвідчують право власності на землю, а тому враховуючи, що у даному випадку земельні ділянки, що відносяться до сільськогосподарських угідь - пасовища, не витребувані власниками сертифікатів, суд доходить висновку, що відповідач у відповідності до ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)" мав право розпоряджатися вказаними земельними ділянками шляхом надання їх в оренду та при видачі оспорюваного розпорядження діяв у межах наданих законом повноважень.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що невитребування земельних ділянок та передача їх в оренду не змінює форму власності на вказані земельні ділянки (приватна власність громадян, що посвідчена відповідними сертифікатами), а відтак, повернення цих земельних ділянок у власність держави, як цього вимагав позивач, призведе до порушення прав приватної власності громадян.

З приводу тверджень позивача про те, що вказані земельні ділянки перебувають у колективній власності, яку станом на даний час не припинене, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.78 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Враховуючи викладене, з 01.01.2002 року - дати набрання чинності Земельним кодексом України - в Україні не існує права колективної власності.

У спірних відносинах право колективної власності на земельні ділянки КСП "Червоний" було припинене внаслідок розпаювання на підставі вимог Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, передану у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям".

Отже, у спірних відносинах відсутній суб'єкт права колективної власності згідно з державним актом серії НОМЕР_1 від 10.04 .1997 року, а відтак, доводи позивача про те, що право колективної власності за цим державним актом не припинене у встановленому законом порядку, є хибними.

Щодо доводів прокурора про порушення відповідачем встановленого порядку розпорядження вищевказаними земельними ділянками, в частині надання останніх в оренду за відсутності таких повноважень та без проведення процедури земельних торгів, суд зазначає наступне.

В обґрунтування таких доводів позивач посилається на норми ч.3 ст.122, ст.ст.124, 134-139 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України, районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а)ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

Згідно з ч.1 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу (ч.2 ст.124 ЗК України).

У відповідності до ч.1 ст.134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Разом з тим, суд зауважує, що вищенаведеними нормами встановлено обов'язковість продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах) лише відносно земельних ділянок, які перебувають у державній чи комунальній власності.

Враховуючи, що спірні земельні ділянки не є державною чи комунальною власністю, а є приватною власністю громадян-власників сертифікатів, і перебувають лише у розпорядженні райдержадміністрації, надання таких ділянок у користування здійснюється без проведення земельних торгів, що передбаченні статтею 124 Земельного кодексу України, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади, в даному випадку, відповідача по справі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом України, в постанові від 27.01.2015 року по справі №21-477а14, яка в силу ч.1 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для врахування всіма суб'єктами владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд відхиляє посилання позивача на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 21.05.2014 року по справі № К/9991/64913/12, та вмотивовані нею твердження про те, що нерозподілені земельні ділянки до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності передаються в оренду органами виконавчої влади та місцевого самоврядування, як розпорядниками, на загальних засадах, тобто, з дотриманням вимог, встановлених ст.124 ЗК України, з обов'язковим проведенням земельних торгів при передачі в оренду не витребуваних земельних часток (паїв).

Вказана ухвала скасована постановою Верховного Суду України від 09.12.2014 року по справі № 21-308а14, а тому позивач не міг послатися на неї, звертаючись до суду з позовом 28.09.2016 року.

Також, з урахуванням викладеного, суд вважає хибними доводи позивача про відсутність у Первомайської РДА повноважень на розпорядження спірними земельними ділянками, які відповідач обґрунтовує з посиланням на ч.3 ст.122 ЗК України (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року № 5245-VІ).

З приводу тверджень позивача про недотримання Первомайською РДА вимог ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" в частині порушень при проведенні розподілу земельних ділянок щодо неповідомлення власників чи їх спадкоємців, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, про результати проведеного розподілу, внаслідок чого, на думку прокурора, відповідач не набув повноважень щодо розпорядження спірними земельними ділянками, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, відповідно до статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Процедуру розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) визначено Порядком організації робіт та методикою розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 122 від 04.02.2004 року (далі по тексту - Порядок № 122).

У відповідності до п.2 Порядку № 122, організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою чи райдержадміністрацією за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом.

Розподіл земельних ділянок може здійснюватися за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв) або їх представників такими методами: за списком (складається в алфавітному або іншому порядку, визначеному рішенням зборів); шляхом жеребкування - у разі відсутності згоди щодо розподілу за списком (п.8 Порядку № 122).

Результати розподілу оформляються протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв) або їх представниками, які взяли участь у розподілі, головуючим та секретарем зборів.

Сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація у дводенний строк розміщує схему розташування земельних ділянок із зазначенням номерів земельних ділянок та номерів їх власників за списком у загальнодоступному місці у населеному пункті для ознайомлення з нею громадськості у 10-денний строк (п.10 Порядку № 122).

Сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація протягом п'яти днів після ознайомлення громадськості з результатами розподілу вживає заходів до остаточного його погодження згідно з поданими заявами і затверджує протокол зборів з урахуванням внесених змін, а також доручає територіальному органу Держгеокадастру разом із землевпорядною організацією забезпечити організацію робіт з установлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки (на підставі відповідних договорів) (п.11 Порядку № 122).

Нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду (п.12 Порядку № 122).

З вищенаведеного вбачається, що розподіл земель відбувається між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належним їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), тобто, за власним бажанням пайщиків.

Однак, з моменту видання Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" і до моменту прийняття оскаржуваного розпорядження голови Первомайської РДА №388 від 12.08.2016 року, жодна особа з числа громадян-членів КСП "Червоний" з приводу розпаювання сільськогосподарських угідь, зокрема, пасовищ, до адміністрації не зверталася, а тому розподіл земель пасовищ фактично на даний час не відбувся. При цьому, звернення громадян-власників права на земельну частку з метою оформлення земельних ділянок є правом, а не обов'язком власника паю.

Крім того, ані статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", ані пунктом 12 Порядку № 122 не визначено, що обов'язок повідомлення у письмовій формі власників земельних часток чи їх спадкоємців про результати розподілу покладено саме на районні державні адміністрації, та не вказано, що останні повинні повідомляти власників, які не брали участі у розподілі, перед тим, як прийняти рішення щодо передачі в оренду земельних ділянок (не витребуваних паїв).

При цьому, за змістом вказаних вище норм власники, що не брали участі у розподілі, чи їх спадкоємці повідомляються про результати розподілу лише в тому випадку, якщо відоме їх місцезнаходження.

Беручи до уваги наведене, суд вважає безпідставним твердження позивача про недотримання Первомайською РДА вимог ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", та, як наслідок - про ненабуття райдержадміністрацією повноважень щодо розпорядження не витребуваними паями.

Також, суд зазначає, що відповідно до ст.5 Закону України "Про оренду землі", орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарями земельних ділянок можуть бути: а) районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом; б) сільські, селищні, міські, районні та обласні ради, Верховна Рада Автономної Республіки Крим у межах повноважень, визначених законом; в) громадяни і юридичні особи України, іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об'єднання та організації, а також іноземні держави.

За визначенням ст.1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

З наведеного вбачається, що фермерське господарство є лише однією з форм підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання здійснювати виробництво, переробку та реалізацію товарної сільськогосподарської продукції, при цьому земельна ділянка може бути надана в оренду не лише для ведення фермерського господарства, а й для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства.

Враховуючи викладене, суд вважає необґрунтованими твердження позивача, про те, що отримання громадянином права оренди на земельну ділянку можливо лише шляхом створення фермерського господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного розпорядження №388 від 12.08.2016 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування вказаного розпорядження.

Щодо наявності підстави для звернення прокурора з даним позовом (необхідність представництва інтересів держави, оскільки у спірних відносинах відсутній орган державної влади, до компетенції якого входили б повноваження щодо скасування розпорядження Первомайської РДА або звернення до суду з відповідним позовом) слід вказати, що відповідно до ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Таким чином, повноваженнями щодо скасування розпоряджень голови райдержадміністрації, у т.ч. і спірного, наділені Президент України та голова місцевої державної адміністрації вищого рівня, а відтак посилання прокурора на відсутність органу державної влади, до компетенції якого входили б повноваження щодо скасування розпорядження Первомайської РДА є хибним.

Слід відмітити, що звертаючись до суду з позовом, прокурор зазначав, що звернення його до суду у спірних відносинах спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у володіння та розпорядження держави земельної ділянки, з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників. Факт незаконного розпорядження землями сільськогосподарського призначення порушує інтереси держави як власника, щодо реалізації передбаченого ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України права вільно розпоряджатися нею через уповноважений орган виконавчої влади та місцевого самоврядування і є підставою для втручання органів прокуратури.

Однак, як зазначалось вище, власниками спірних земельних ділянок є громадяни-члени колишнього КСП "Червоний", які отримали сертифікати на вказані земельні ділянки, а відтак, звернення до суду з вищезазначеною метою - повернення земельних ділянок у володіння та користування держави - у випадку задоволення позову, всупереч ст.ст.21, 22, 64 Конституції України, п.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод призведе до порушення прав власників земельних часток (паїв).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

У справі "Федоренко проти України" Європейський суд з прав людини в рішенні від 1 червня 2006 року дійшов висновку, що заявник мав щонайменше "законні сподівання" на дохід відповідно до пункту договору про доларовий еквівалент суми в гривні, і це сподівання може вважатися "майном" у розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Європейський суд з прав людини також констатував, що дії управління юстиції можна розцінити як такі, що звели нанівець «законні сподівання» заявника за договором і позбавили його, зокрема, умови, на яку він погодився під час укладання договору.

За таких обставин Європейський суд зробив висновок, що в цій справі мало місце непропорційне втручання в мирне володіння своїм майном, а отже було порушено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Таким чином, у ході розгляду справи судом факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів держави у сфері публічно-правових відносин не встановлено, а відтак, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішення, - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 17 липня 2017 року.

Суддя Панченко О.В.