Справа № 814/2201/16
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 липня 2017 року м. Київ К/800/23506/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Жовтневого відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 26 вересня 2016 року № 269 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, поновлено позивача на посаді оперуповноваженого Жовтневого відділу поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. Стягнуто з Головного управління національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 27 вересня 2016 року по 20 січня 2017 року в сумі 14701,01 грн, без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 5244,03 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року постанову суду першої інстанції змінено та викладено абзац 4 резолютивної частини постанови в такій редакції: «Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27 вересня 2016 року по 20 січня 2017 року у сумі 8683,11 грн, без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню». В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Судами встановлено, що 07 листопада 2015 року ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого Жовтневого відділення поліції Корабельного відділу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Згідно з рішенням атестаційної комісії № 6 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 03 березня 2016 року ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 21 березня 2016 року № 47о/с та на підставі висновків атестаційної комісії № 6 від 03 березня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з поліції через службову невідповідність.

28 квітня 2016 року Головою Національної поліції України прийнято наказ № 360-дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області» на виконання якого тимчасово-виконуючим обов'язки начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області 31 травня 2016 року прийнято наказ № 440-дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області». Цими наказами скасовані всі тимчасові штати Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та скорочені всі посади, в тому числі і посада, яку обіймав до звільнення позивач, оголошені постійні штати Головного управління Національної поліції.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду 13 липня 2016 року, яка набрала законної сили, в адміністративній справі № 814/759/16 визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 21 березня 2016 року № 47о/с та поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Жовтневого відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 22 липня 2016 року № 194 о/с на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2016 року позивача поновлено на посаді оперуповноваженого Жовтневого відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

25 липня 2016 року ОСОБА_1 попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням тимчасових штатів.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 26 вересня 2016 року № 269 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з яким погодися суд апеляційної інстанції, виходив з того, що реорганізація Головного управління Національної поліції в Миколаївській області не може бути підставою для звільнення позивача з займаної посади без дотримання вимог трудового законодавства. На момент звільнення позивач мав вислугу років 14 років 05 місяців, а за рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства. В новому штатному розкладі було скасовано 3263 штатні посади та затверджено штат у кількості 3272 штатних одиниць, а посаду позивача фактично було збережено, що підтверджується звітом про добір на службу та рух кадрів в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області. При цьому, на час звільнення позивача не було зайнято 809 посад, з яких 566 посади середнього складу поліції, до якого відноситься посада позивача. Безпосередньо в відділенні поліції, в якому працював позивач, станом на 28 липня 2016 року, в штаті із 73 посад були вакантні 12 посад, проте позивачу жодної іншої посади запропоновано не було, від жодної посади він не відмовлявся.

Проведені в штаті Головного управління Національної поліції в Миколаївській області зміни свідчать про те, що внаслідок відповідного реформування відділів поліції посада, яку обіймав позивач, реально скорочена не була, а навпаки, була наявна значна кількість вакантних посад, на які міг би бути переведений позивач, чи які б могли бути йому запропоновані для переведення.

Оскільки, внаслідок винесення протиправного наказу відповідача, тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився з 27 вересня 2016 року по 20 січня 2017 року, склала 81 робочий день, то суд апеляційної інстанції, вважав, що постанову суду першої інстанції необхідно змінити вказавши період вимушеного прогулу та суму, яка підлягає стягненню з відповідача за цей період.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Частиною 5 статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності, однак відповідачем не надано доказів встановлення наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на службі в поліції при реорганізації.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За правилами статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно з частиною першою статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частина друга статті 42 КЗпП України визначає перелік працівників, яким надається перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, зокрема сімейним - при наявності двох і більше утриманців (пункт 1); особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком (пункт 2); працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації (пункт 3).

Для перевірки переважного права на залишення на роботі повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов'язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП.

Верховний Суд України в постанові від 1 квітня 2015 року у справі №6-40цс 15 висловив правову позицію, згідно з якою власник є таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини 3 статті 49-2 КЗпП щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Аналізуючи положення пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України, частин 1, 3 статті 49-2 цього Кодексу власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 березня 2015 року(справа № 21-52а15)

У касаційній скарзі Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 26 вересня 2016 року № 269 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Жовтневого відділення поліції Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак