Справа № 813/1782/17
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6941/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Каралюса В.М.,
суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,
за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,
та за участі осіб:
від позивача ОСОБА_1 ,
від відповідача Сікілінда О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до Стрийської військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним і скасування наказу, припинення контракту,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Стрийської військової частини НОМЕР_1 , в якому просив визнати поважними причини пропуску місячного строку на звернення до суду за захистом свого порушеного права та поновити його; визнати незаконним та скасувати наказ №24од т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 від 03.02.2017; зобов`язати відповідача виплатити йому премію та додаткову грошову винагороду ща грудень 2016 року та січень 2017 року; припинити (розірвати) укладений між ним та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 контракт від 01.07.2014 про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України; зобов`язати Міністерство оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 звільнити його від проходження військової служби у Збройних Силах України.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до Стрийської військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним і скасування наказу, припинення контракту - залишено без розгляду.
Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, передчасним, в зв`язку з чим просить таке скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду справи по суті.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ні йому, ні його адвокату керівництво військової частини тривалий час не надавало матеріалів службового розслідування та висновків чи наказів, на підставі яких його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання вимог апеляційної скарги та представника відповідача на її заперечення, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.01.2017 року на підставі наказу № 17 агд тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 призначено службове розслідування по факту відсутності відміток у посвідченні про відрядження старшого солдата ОСОБА_2 про перебування його у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 в м. Біла Церква. За результатами службового розслідування 03.02.2017 року тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 винесено наказ № 24од про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення сувора догана. На підставі вищевказаного наказу позивача було позбавлено премій та додаткових грошових винагород за грудень 2016 року та січень, лютий і березень 2017 року.
При постановленні ухвали про залишення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було відомо про винесення оскаржуваного наказу та припинення виплати премії та додаткової грошової винагороди ще в лютому 2017 року. Водночас, із позовом до суду ОСОБА_2 звернувся лише 11.05.2017 року (згідно штемпеля на поштовому конверті), тобто із значним пропуском місячного строку звернення до суду.
Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
В силу ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Підставою звернення із позовом до суду із пропуском строку позивач зазначає той факт, що лише 31.03.2017 року та 07.04.2017 року отримував відповіді з Військової прокуратури Західного регіону України № 10/1/1-637 та № 15-1420 про те, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно позивача не виносились і, відповідно, досудове розслідування, по факту відсутності солдата ОСОБА_2 не проводилось
Водночас, на переконання суду апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачами місячного строку звернення до адміністративного суду є передчасними, оскільки згідно вимог ст.100 та ст.107 КАС України вирішуючи питання про відкриття провадження у справі головуючий суддя, для з`ясування питання поважності (неповажності) пропуску строків звернення до суду, має повноваження як залишити позовну заяву без руху, надавши строк для подачі доказів поважності причин пропуску такого строку, або ж відкрити провадження у справі та зажадати подачі таких доказів для вирішення даного питання в попередньому судовому засіданні чи в судовому засіданні.
Дані вимоги процесуального закону судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не були враховані.
Окрім того, суд апеляційної інстанції наголошує, що в силу приписів ч.3 ст. 162 КАС України, якщо в ході судового розгляду справи суд встановить, що провадження у справі відкрито за позовною заявою, поданою з пропущенням установленого законом строку звернення до адміністративного суду, або викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, позовна заява залишається без розгляду.
При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до ч.1 ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження).
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, висновки суду щодо пропуску строку звернення до адміністративного суду із позовом ґрунтуються на суб`єктивних припущеннях не підтверджених належними та допустимими доказами.
Судом апеляційної інстанції також враховано, що адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.
Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Враховуючи вказані законодавчі положення, аналізуючи позовну заяву та додані до неї матеріали суд апеляційної інстанції приходить переконання, що суд першої інстанції не надав належну оцінку всім обставинам у справі та прийшов до помилкового передчасного висновку щодо залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.
Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить переконання, що приймаючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що є наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 199, ст. 204, п. 6 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 813/1782/17 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Каралюс
судді В. С. Затолочний
З. М. Матковська

Повний текст судового рішення виготовлено 17.07.17