Справа № 234/3891/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Марченко Л.М.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року справа №234/3891/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області на постанову Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2017 року у справі № 234/3891/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (далі - Управління) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є внутрішньо переміщеною особою та з 01.08.2014 перебуває на обліку в Управлінні, де отримувала пенсію за віком шляхом перерахування її на картковий рахунок, відкритий у відділенні Ощадбанку у м. Краматорську. Однак, починаючи з листопада 2016 року, пенсія перестала надходити, у зв'язку з перевіркою інспектором Краматорського УПСЗН фактичного місця проживання та вирішення питання комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам виконкому Краматорської міської ради щодо відновлення виплати пенсії відповідно до постанови КМУ від 08.06.2016 №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

14.11.2016 ОСОБА_3 звернулася до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії та представила копію оновленої довідки при взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.10.2016 №. Однак протягом тривалого часу виплата їй пенсії поновлена не була, у зв'язку з чим позивачка була змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивачка просила суд визнати дії Управління в частині припинення виплати їй пенсії протиправними та зобов'язати відповідача поновити виплату їй пенсії за віком з листопада 2016 року.

Відповідач позов не визнав та надав письмові заперечення, згідно яким зазначив, що з 01.08.2014 ОСОБА_3 узята на облік в Управлінні як внутрішньо переміщена особа на підставі довідки від 21.11.2014 №1426/6687. Її пенсійна справа з УПФУ в Лутугінському районі Луганської області передана не була, у зв'язку з чим взяття та облік та виплата пенсії проводились по матеріалам електронної пенсійної справи. На підставі ст. 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) рішенням УПСЗН Краматорської міської ради у зв'язку з тривалою відсутністю (понад 60 днів) внутрішньо переміщеної особи за місцем проживання, довідку від 21.11.2014 №1426/6687 було скасовано, про що повідомлено на адресу Управління листом від 07.11.2016 №01-08/15326. За вказаних обставин Управління з 01.11.2016 припинило виплату пенсії ОСОБА_3

14.06.2016 набрала чинності постанова КМУ №265 від 08.06.2016, відповідно якій рішення щодо призначення (відновлення) пенсій органами Пенсійного фонду України можуть прийматися на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених виконавчими органами місцевих рад. 14.11.2016 ОСОБА_3 звернулася до Управління із заявою про поновлення виплати пенсії та надала копію оновленої довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.10.2016 №. Управлінням на адресу Комісії був направлений список від 15.11.2016 №111/2, в якому зазначені дані для перевірки фактичного місяця проживання позивачки. На підставі отриманого витягу з протоколу Комісії від 06.04.2017 №43 Управлінням було прийняте рішення про призначення (відновлення) виплати пенсії ОСОБА_3, у зв'язку з чим виплату пенсії за період 01.11.2016 по 31.05.2017 поновлено. Виплату заборгованості за вказаний період в сумі 33757,71 грн. позивачка ОСОБА_3 отримує 05.06.2017 разом з пенсією за червень 2017 року.

З огляду на вказане, відповідач вважає, що Управлінням не було допущено порушень при здійсненні владних повноважень відносно позивачки, у зв'язку з чим в задоволенні її позову просить відмовити.

Постановою Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2017 року у справі № 234/3891/17 позов задоволено повністю, внаслідок чого, визнано неправомірними дії та рішення Управління про припинення з 01.11.2016 нарахування та виплати ОСОБА_3 пенсії за віком та зобов'язано Управління поновити нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії за віком, починаючи з 01.11.2016.

Постанова мотивована тим, що Рішення Управління про припинення виплати пенсії ОСОБА_3 не обґрунтоване посиланням на жодну із підстав, вказаних в ч.1 ст. 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), а посилання відповідача на постанову КМУ №365 від 08.06.2016 року та п.17 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміреним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, як на підставу для припинення виплати пенсії є протиправним, з огляду на те, що цей документ є підзаконним нормативним актом. Таким чином, відповідач всупереч конституційним гарантіям, без законних підстав, протиправно припинив позивачці ОСОБА_3 виплату пенсії, а отже право на пенсію останньої підлягає захисту та поновленню, а позовні вимоги задоволенню.

Крім того, судом першої інстанції зазначено, що незважаючи на звернення ОСОБА_3 до відповідача 14.11.2016 із заявою про поновлення виплати пенсії та надання оновленої довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, протягом тривалого часу, зокрема на момент подачі нею позову до суду 11.03.2017 (а.с.16), виплату пенсії відновлено не було, а також до цього часу заборгованість з пенсії не виплачена, а лише запланована на 05.06.2017.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що виплату пенсії за період з 01.11.2016 по 31.05.2017 поновлено, виплату заборгованості у сумі 33757,71 грн. позивач отримає 5 червня 2017 року разом з пенсією за червень. Щодо порушення конституційних прав позивача Управління зазначає, що відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Крім того, постанови КМУ №365, 509 є чинними, неконституційними не визнавались, а тому обов'язкові до виконання. Таким чином, з урахуванням викладеного, Управління вважає, що оскільки відповідачем не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги.

Справа судом першої інстанції у відповідності до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглянута в порядку скороченого провадження, у зв'язку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована у м. Лутугіне Луганської області (а.с.9-10), перемістилася з тимчасово окупованої території до АДРЕСА_1, де 21.11.2014 була узята на облік внутрішньо переміщених осіб відповідно до довідки Краматорського УПСЗН №1426/6687 (а.с. 1, 22).

Згідно копії пенсійного посвідчення та довідки (а.с.12), ОСОБА_3 з березня 2014 року отримує пенсію за віком. На обліку в Управлінні позивачка перебуває та пенсію отримує з 01.08.2014 по матеріалам електронної пенсійної справи (а.с.21) шляхом її перерахування на картковий рахунок у відділенні Ощадбанку (а.с.14-15).

Згідно ч.1 ст. 4 Закону №1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч.3 ст. 11 вказаного Закону, місцевий орган виконавчої влади відповідає за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно п.7 ч.8 ст. 11 цього ж Закону місцеві державні адміністрації в межах своїх повноважень забезпечують внесення до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення відомостей про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у тому числі місце її фактичного перебування, та про надані такій особі послуги.

Згідно п.3 ч.1 ст. 12 вказаного Закону підставою для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Як вбачається із заперечень Управління, він отримав лист УПСЗН Краматорської міської ради від 07.11.2016 №0.1-08/15326, яким повідомлялося, що довідка про взяття ОСОБА_3 на облік внутрішньо переміщених осіб від 21.11.2014 №1426/6687 скасована через тривалу відсутність (понад 60 днів) вказаної особи за місцем проживання, що дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця постійного проживання. На підставі наведеного з 01.11.2016 Управлінням виплату пенсії ОСОБА_3 було припинено.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 № 384/2011. Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами ч.2 ст. 4 КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влада, їх посадові особи (а тому і органи та посадові особи пенсійного фонду України, як органи виконавчої влада, до яких відноситься і відповідач) зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 8, 49 Закону № 1058-ІV, передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Згідно ст. 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

З огляду на положення ч.1 ст. 49 Закону № 1058-ІV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Рішення Управління про припинення виплати пенсії ОСОБА_3 не обґрунтоване посиланням на жодну із вказаних підстав, а посилання відповідача на постанову КМУ №365 від 08.06.2016 та п.17 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміреним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, як на підставу для припинення виплати пенсії є протиправним, з огляду на те, що цей документ є підзаконним нормативним актом.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України від 11.12.2003 № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією. законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що відповідач всупереч конституційним гарантіям, без законних підстав, протиправно припинив позивачці ОСОБА_3 виплату пенсії, а отже право на пенсію останньої підлягає захисту та поновленню, а позовні вимоги задоволенню.

Крім того, із заперечень та апеляційної скарги відповідача встановлено, що 14.11.2016 ОСОБА_3 звернулася із заявою до Управління про поновлення виплати їй пенсії, надавши копію оновленої довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 12.10.2016 №.

Управлінням на адресу Комісії був направлений список від 15.11.2016 №111/2, в якому зазначені дані для перевірки фактичного місяця проживання позивачки.

На підставі отриманого витягу з протоколу Комісії від 06.04.2017 №43 Управлінням було прийняте рішення про призначення (відновлення) виплати пенсії ОСОБА_3, у зв'язку з чим виплату пенсії за період з 01.11.2016 по 31.05.2017 поновлено. Виплату заборгованості за вказаний період в сумі 33757,71 грн. позивачка ОСОБА_3 отримує 05.06.2017 разом з пенсією за червень 2017 року (а.с.21-24).

З огляду на вказане слід зазначити, що незважаючи на звернення ОСОБА_3

до відповідача 14.11.2016 із заявою про поновлення виплати пенсії та надання оновленої довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб, протягом тривалого часу, зокрема на момент подачі нею позову до суду 11.03.2017 (а.с.16), виплату пенсії їй відновлено не було, а також до цього часу заборгованість з пенсії не виплачена, а лише запланована на 05.06.2017.

Таким чином, враховуючи те, що на момент прийняття судом рішення права позивачки повного поновлення не набули, то позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Краматорського міського суду Донецької області від 18 травня 2017 року у справі № 234/3891/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до ст. 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов