Справа № 2а-1485/11/2670
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про встановлення способу виконання судового рішення

17 липня 2017 року м. Київ № 2а-1485/11/2670

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо встановлення порядку виконання судового рішення в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
до третя особаКонституційного Суду України Кабінет Міністрів України
простягнення коштів
ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач/ОСОБА_1.) з позовом до Конституційного Суду України (надалі - відповідач), третя особа: Кабінет Міністрів України про стягнення грошового довічного утримання як судді у відставці відповідно до ст.44 Закону України «Про статус суддів» (надалі - Закон №2862), в якому просив визнати право на довічне грошове утримання, виходячи з розміру зарплати 12 734,13 грн., також стягнути одноразово 105 587,66 грн. Свої вимоги уточнював, посилаючись на те, що відповідач не брав у розрахунок та не включив до 40% надбавки за вислугу років доплати за вчену ступінь, за почесне звання «заслужений юрист України» та інше, тому уточнив вимоги про стягнення грошового утримання, матеріальної допомоги до відпустки за період з січня 2000 року по грудень 2004 року з врахуванням індексу інфляції всього 200 438,94 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.10.2009 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду в зв'язку з повторною неявкою позивача без поважних причин.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2010 р. ухвалу районного суду скасовано, справу направлено до Печерського районного суду м. Києва для продовження розгляду.

Так, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2010 р. справу №2-а-614/10 за позовом ОСОБА_1 до Конституційного суду України, третя особа: Кабінет Міністрів України про стягнення коштів було скеровано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва. Справі присвоєно новий номер - №2а-1485/11/2670.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.05.2014 р. вказану справу було прийнято до свого провадження суддею Окружного адміністративного суду м. Києва Соколовою О.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2014 р. призначено судово-бухгалтерську експертизу по справі №2а-1485/11/2670 та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

Так, 01.12.2014 р. через відділ документального обігу та контролю суду від Київського науково - дослідного інституту судових експертиз до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов висновок судово-економічної експертизи №11596/14-45 від 28.11.2014 р.

Водночас, у зв'язку з припиненням повноважень судді щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа №2а-1485/11/2670, відповідно до протоколу автоматичного перерозподілу судової справи між суддями, вказана адміністративна справа була передана для подальшого розгляду судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качуру І.А.

Розглянувши вказану вище адміністративну справу, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.03.2016 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2016 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.04.2017 р., позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі. Зокрема, стягнуто на користь ОСОБА_1 недонарахованих та недовиплачених коштів заробітної плати, довічне утримання, матеріальної допомоги за період 2002 - 2004 роки, вересень - грудень 2005 року на загальну суму 97 953,41 грн.; стягнуто на користь ОСОБА_1 суму недонарахованої та недовиплаченої вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку в розмірі 72 169, 65 грн.; стягнуто на користь ОСОБА_1 суму компенсації за несвоєчасно виплачені кошти з урахуванням індексу інфляції за період 2002 - 2004 роки, вересень - грудень 2005 року в розмірі 312 412, 22 грн.; присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного Суду України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15 873 грн.

Поряд із цим, 02.06.2017 р. через відділ документального обігу та контролю суду до судді Окружного адміністративного суду м. Києва Качура І.А. від представника відповідача надійшла заява про роз'яснення судового рішення, в якому останній просив суд надати чітке та обґрунтоване роз'яснення щодо порядку виконання рішення в адміністративній справі №2а-1485/11/2670 за позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України, третя особа: Кабінет Міністрів України про стягнення суми коштів у розмірі 498 408,28 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.07.2017 р. в задоволенні заяви представника Конституційного Суду України про роз'яснення постанови Окружного адміністративного суду м. Києва №2а-1485/11/2670 від 23.03.2016 р. було відмовлено.

Водночас, розглянувши заяву представника Конституційного Суду України про роз'яснення постанови Окружного адміністративного суду м. Києва №2а-1485/11/2670 від 23.03.2016 р., суд дійшов висновку що в даному випадку вказана заява є заявою про встановлення порядку та способу виконання судового рішення.

Як вбачається з вищевикладеного, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.03.2016 р. позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі.

Зокрема, стягнуто на його користь суму, зокрема: недонарахованих та недовиплачених коштів заробітної плати, довічне утримання, матеріальної допомоги за період 2002 - 2004 роки, вересень - грудень 2005 року на загальну суму 97 953,41 грн.; недонарахованої та недовиплаченої вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку в розмірі 72 169, 65 грн.; компенсації за несвоєчасно виплачені кошти з урахуванням індексу інфляції за період 2002 - 2004 роки, вересень - грудень 2005 року в розмірі 312 412,22 грн.; присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного Суду України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15 873 грн.

Водночас, 13.07.2016 р. Окружним адміністративним судом м. Києва у вказаній адміністративній справі було видано виконавчий лист.

В той же час, як встановлено судом під час розгляду заяви представника Конституційного Суду України про роз'яснення постанови Окружного адміністративного суду м. Києва №2а-1485/11/2670 від 23.03.2016 р., з метою примусового виконання судового рішення щодо стягнення коштів, ОСОБА_1 звернувся з виконавчим листом, виданим 13.07.2016 р. Окружним адміністративним судом м. Києва до Державної казначейської служби України, яка в свою чергу на виконання цього виконавчого листа зупинила операції на рахунках Конституційного Суду України.

Так, відповідно до доводів представника відповідача вказаними діями Державної казначейської служби України було фактично заблоковано роботу Конституційного Суду України (оплата взятих фінансових зобов'язань за господарськими договорами, здійснення інших платежів), що в свою чергу може призвести, крім зриву строків поставок товарів та надання послуг, здійснення робіт, нарахування Конституційному Суду України штрафних санкцій контрагентами за все укладеними договорами.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про Конституційний Суд України» фінансування Конституційного Суду України передбачається в Державному бюджеті України окремим рядком.

Пропозиції щодо обсягу фінансування Конституційного Суду України і проект відповідного кошторису подаються Головою Конституційного Суду України до Кабінету Міністрів України та Верховної Ради України при складанні проекту Державного бюджету України на кожний наступний рік.

Так, відповідно до доводів представника відповідача, на 2017 рік Конституційному Суду України коштів на виплати за боргами чи судовими зобов'язаннями не передбачено. Конституційний Суд України є установою, що фінансується з держаного бюджету, і як розпорядник бюджетних коштів відповідно до ч.1 ст.48 Бюджетного кодексу України може брати бюджетні зобов'язання та здійснювати видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом.

Зокрема, відповідно до пояснень представника відповідача стягнення на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 498 408,28 грн. з рахунків Конституційного Суду України може призвести до порушення вимог ст.119 Бюджетного кодексу України, а саме до нецільового використання бюджетних коштів.

Однак, суд критично ставиться до вищевикладених доводів Конституційного Суду України, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Як встановлено судом, на момент виникнення спірних правовідносин, статус суддів з метою забезпечення належних умов для здійснення правосуддя врегульовувався положеннями Закону №2862.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст.11 Закону №2862 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), незалежність суддів забезпечується, зокрема: встановленим законом порядком їх обрання (призначення), зупинення їх повноважень та звільнення з посади; особливим порядком присвоєння військових звань суддям військових судів; передбаченою процедурою здійснення правосуддя; таємницею прийняття судового рішення і забороною її розголошення; забороною під загрозою відповідальності втручання у здійснення правосуддя; - відповідальністю за неповагу до суду чи судді; правом судді на відставку; недоторканістю суддів; створенням необхідних організаційно - технічних та інформаційних умов для діяльності судів, матеріальним і соціальним забезпеченням суддів відповідно до їх статусу; особливим порядком фінансування судів; - системою органів судового самоврядування.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп, статус суддів, його матеріальне та соціально - побутове забезпечення, в тому числі і заробітна плата суддів є елементами статусу судді і його заробітна плата визначається виключно законами і не може регулюватись підзаконними актами.

Згідно положень ст.29 Закону України «Про Конституційний Суд України», судді Конституційного Суду України отримують заробітну плату та користуються іншими видами матеріального забезпечення встановлених законами України про статус суддів.

Так, Законом №2862, який діяв на час виникнення спірних правовідносин визначено, що гарантії незалежності і статусу суддів не можуть бути скасовані чи змінені підзаконними нормативними актами.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону №2862 заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Частиною 4 цієї статті визначено, що суддям при стажі роботи на цій посаді понад 25 років виплачується 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплат за кваліфікаційні класи.

Відповідно до ч.1 ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Так, відповідно до п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України №460/2011 від 13.04.2011 р., Казначейство України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, але не виключно: здійснює через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів, спільних із міжнародними фінансовими організаціями проектів; здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду; веде облік бюджетних асигнувань, доводить до розпорядників та одержувачів бюджетних коштів витяг із розпису державного бюджету та зміни до нього; здійснює інші повноваження, визначені законами України та покладені на Казначейство України Президентом України.

Разом з тим, ч.1 ст.22 Бюджетного кодексу України визначено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Так, згідно п.1 ч.2 ст.22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників.

В ч.3 ст.22 Бюджетного кодексу України зафіксовано, що головні розпорядники коштів Державного бюджету України визначаються відповідно до п.1 ч.2 цієї статті та затверджуються законом про Державний бюджет України шляхом встановлення їм бюджетних призначень.

Водночас, згідно ч.1 та ч.2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», який набрав чинності з 01.01.2013 р. та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. №845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (надалі - Порядок №845).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (надалі - Закон №4901) виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п.19 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №440 від 03.09.2014 р. (надалі - Порядок №440) бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Пунктом 20 Порядку №440 визначено, що погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. №845.

Водночас, в п.31 Порядку №845 зафіксовано, що у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику вимогу щодо необхідності вжиття боржником заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Так, відповідно до положень ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

В той же час, згідно ч.1 ст.255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова Окружного адміністративного суду м. Києва №2а-1485/11/2670 від 23.03.2016 р. набрала законної сили 09.06.2016 р., а отже була обов'язковою до виконання, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що Конституційний Суд України знаючи про наявність у останнього зобов'язань щодо виплати ОСОБА_1 коштів у загальному розмірі 498 408,28 грн., мав передбачити у своєму кошторисі кошти на здійснення такої виплати, чого як встановлено судом, останнім вчинено не було.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва №2а-1485/11/2670 від 23.03.2016 р. про стягнення на користь ОСОБА_1 коштів в загальному розмірі 498 408,28 грн. повинне бути проведене за рахунок бюджетних асигнувань, виділених в Державному бюджеті головному розпоряднику бюджетних коштів - Конституційному Суду України.

Керуючись ст. ст. 160, 165, 263 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Встановити спосіб виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва №2а-1485/11/2670 від 23.03.2016 р. шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 суми:

- недонарахованих та недовиплачених коштів заробітної плати, довічне утримання, матеріальної допомоги за період 2002 - 2004 роки, вересень - грудень 2005 року на загальну суму 97 953,41 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного Суду України.

- недонарахованої та недовиплаченої вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку в розмірі 72 169, 65 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного Суду України.

- компенсації за несвоєчасно виплачені кошти з урахуванням індексу інфляції за період 2002 - 2004 роки, вересень - грудень 2005 року в розмірі 312 412, 22 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного Суду України.

2. Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Конституційного Суду України на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 15 873 грн.

3. Копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому в ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до апеляційного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 КАС України.

Суддя І.А. Качур