Справа № 755/1776/17
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/1776/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом у якому просить зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період з 01.10.1991р. до 30.09.1996р. та з 01.07.2000р. до 31.07.2016р. (з урахуванням перерв на роботі) із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2013-2015 роки (3263,55грн.), підвищивши її розмір на 12,5 відсотка розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 18.08.2016р. відповідно до ст. ст. 29, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 01.08.1983 до 31.12.2014 року працювала лікарем в закладах сфери охорони здоров'я, тобто на посаді та в установах, що відповідно до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає право на призначення пенсії за вислугу років.

З 05.01.2015 року їй було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику сфери охорони здоров'я», але з 03.06.2016 року виплату пенсії було припинено у зв'язку із працевлаштуванням на роботу за фахом.

18.08.2016 року після досягнення пенсійного віку вона звернулася до відповідача із заявою про призначення іншого виду пенсії, зокрема, пенсії за віком.

Лівобережне об'єднане УПФУ у м. Києві посилається у своєму листі від 15.12.2016 року № 21136/15/К-1587 на те, що виходячи з правових приписів ст. 45 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Частина 3 вказаної правової норми регулює порядок переведення з одного виду пенсії на інший, а саме: переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

У заяві від 09.12.2016 року № К-1587 вона вказувала на неправомірність дій пенсійного органу щодо відмови у встановленні підвищення до пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 12,5 відсотка за 2 роки 6 місяців більш пізнього виходу на пенсію за віком.

При цьому відповідач у своєму листі від 15.12.2016 року № 21136/15/К-1587 зазначив, що вона не має права на таке підвищення в розмірі 12,5 відсотка, тобто в повному обсязі, а лише в розмірі 5 відсотків, оскільки з 05.01.2015 р. їй було призначено пенсію за вислугу років. З таким висновком відповідача вона не погоджується.

Відповідач неправомірно відмовив їй у призначенні пенсії за віком з врахуванням заробітної плати за 60 календарних місяців до 01.07.2000 р. та за весь період з 01.07.2000 року до 31.07.2016 року (з урахуванням перерв в роботі) із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013- 2015 роки (3263,44 грн.), а також у підвищенні її на 12,5 відсотка розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 Закону з 18.08.2016 р., відповідно до статей 29 та 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач до суду подала заяву у якій просить розглядати справу без її участі та задовольнити позов.

Від представника відповідача до суду надійшли письмові заперечення з проханням відмовити у задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві, з 05.01.2015 року пенсія позивачу була призначена за вислугу років довічно, як медичному працівнику відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в управлінні пенсійного фонду перебуває на обліку як працюючий пенсіонер та отримує пенсію за віком з 18.08.2016 р. довічно, розмір якої станом на 23.01.2017 р. становив 2782,64 грн. (а.с. 10, 11).

Згідно частини 2 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 05.01.2015 р. звернулась до Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 36).

29.07.2016 р. позивач звернулась із заявою про переведення її в категорію працюючих пенсіонерів з 03.06.2016 р., у зв'язку з чим з 03 червня 2016 року виплату пенсії ОСОБА_1 було припинено через працевлаштування на роботу за фахом, відповідно ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 53).

18.08.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії у якій просила перевести її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком (а.с. 54).

09.12.2016 року позивач до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подавала заяву про перерахунок та виплату пенсії із застосування нового показника середньої заробітної плати і збільшення відсотку розміру пенсії.

На вказане звернення Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України направило ОСОБА_1 лист від 15.12.2016 р. за № 21136/15/к-1587 у якому зазначено, що розрахунок пенсії проведено враховуючи середній заробіток по економіці за 2014 р. 2700,98 грн., що відповідає нормам закону та матеріалам пенсійної справи. Жінкам що народились у період по 31.12.1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в розмірі 2,5 відсотка за кожні 6 місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60 річного віку (а.с. 11, 11 зв.).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідач в своїх запереченнях, серед іншого, посилається на строки позовної давності, однак суд не приймає їх до уваги, оскільки як убачається з матеріалів справи, вимоги позивачем заявляються з 18.08.2016 року, з адміністративним позовом до суду позивач звернулась 27.01.2017 року (а.с.2), тобто у межах шестимісячного строку.

За нормами ст. ст. 9, 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначаються такі види пенсій: за віком; по інвалідності внаслідок загального захворювання, у зв'язку з втратою годувальника, достроковий вихід на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Особі, що має одночасно право на різні види пенсії, призначають один із видів пенсії за її вибором.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України (ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Частиною 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм вбачається, що пенсія може призначатися лише один раз та один з її видів. У разі, якщо особа має право на декілька видів пенсії, то вона може перейти на інший вид пенсії після призначення, проте це буде не нове призначення пенсії, а перехід з виду на вид пенсії.

Як зазначено вище, позивач з 05.01.2015 року отримувала пенсію за вислугу років довічно, як медичний працівник відповідно ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виплата якої припинилась 03.06.2016 року у зв'язку з працевлаштуванням та відповідно поданої заяви ОСОБА_1 від 18.08.2016 р. про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком управлінням пенсійного фонду позивача з 18.08.2016 року було переведено на інший вид пенсії.

Згідно п. 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду від 25.11.2005 року № 22-1, поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії. У цьому разі заробітна плата для обчислення пенсії визначається з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за календарний рік, який враховувався при призначенні (перерахунку) пенсії, виплата якої поновлюється. У такому самому порядку за бажанням пенсіонера здійснюється переведення з одного виду пенсії на інший.

Отже, переведення з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, при цьому пенсійне законодавство не містить застереження щодо переведення з одного на інший вид пенсії лише в межах одного закону.

Оскільки позивач після призначення пенсії, а саме з 03.06.2016 року працює, при переведені на пенсію за віком враховується стаж та заробіток, набуті після призначення пенсії за вислугу років, тобто збільшиться коефіцієнт страхового стажу та індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, однак і в цьому випадку розрахунок заробітної плати здійснюється з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення пенсії за вислугу років, тобто середній заробіток по економіці за 2014 рік, що відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до пункту 3 статі 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» жінкам, які народились у період по 31.12.1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні 6 місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60 річного віку.

З матеріалів справи встановлено, що позивач вийшла на пенсію 05.01.2015 р., при цьому їй встановлено 5 % підвищення за більш пізній вихід на пенсію за віком.

В силу положень статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ", ст. ст. 8-11, 17-19, 41, 69-71, 94, 100, 122, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя