Справа № 815/2543/17
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2543/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третьої особи, яка не заявляє вимог щодо предмету спору, Чорноморське ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу №63 від 12.01.2017 року в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, стягнення витрат на правовому допомогу у розмірі 5760,00 грн.,-

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовомОСОБА_10 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третьої особи, яка не заявляє вимог щодо предмету спору, Чорноморське ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській областів якомупозивач просив суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №63 від 12.01.2017 року «Про покарання працівників Чорноморського ВП Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани».

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 3 Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, суму сплаченого судового збору.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 5760 (п'ять тисяч сімсот шістдесят),00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що працівниками УОАЗОР ГУНП здійснено перевірку планово-виконавчої, обліково-реєстраційної дисципліни, готовності до дій у надзвичайних ситуацій, організації інших напрямків оперативно-службової діяльності Чорноморського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

За результатами проведеної перевірки наказом ГУНП в Одеській області від 30.11.2016 року №2988 було призначено службове розслідування за недоліками виявленими в ході перевірки

За результатами перевірки проведення службового розслідування прийнятий наказ №63 «Про покарання працівників Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області», яким ОСОБА_1 оголошено догану.

Позивач вважає, що наказ ГУНП в Одеській області №63 від 12.01.2017 року в частині оголошення йому догани є незаконним та належить до скасування.

Представник позивача у судовому засіданні 14.07.2017 року надав письмові пояснення в яких просив позовні вимоги задовольнити та розглянути справу у письмовому провадженні (а.с.106-113).

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання призначене на 14.07.2017 року не з'явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно.

Представник відповідача надав через канцелярію суду 26.06.2017 року заперечення на адміністративний позов.

В обґрунтування заперечення представник відповідача зазначив, що результатами проведення службового розслідування працівниками управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування під час проведення перевірки в Чорноморському ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області встановлено, що ОСОБА_1 неналежним чином поставився до виконання посадових обов'язків та порушив вимоги Дисциплінарного статуту ОВС України.

12.01.2017 року ГУНП в Одеській області видано наказ №63 згідно з яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану.

Представник відповідача в письмових запереченнях зазначив, що посадові особи ГУНП в Одеській області діяли в рамках наданих законом повноважень, не порушуючи прав та законних інтересів позивача.

Частиною 6 ст. 128 КАС України передбачено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2016 року наказом №1077 о/с ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_1 призначений старшим інспектором - черговим сектору реагування патрульної поліції №3 Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с.65).

23.11.2016 року працівники управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Одеській області здійснили перевірку планово-виконавчої, обліково-реєстраційної дисципліни, готовності до дій у надзвичайних ситуацій, організації інших напрямків оперативно-службової діяльності Чорноморського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

30.11.2016 року наказом №2988 ГУНП в Одеській області призначено проведення службового розслідування (а.с.27).

За результатами проведення службового розслідування 28.12.2016 року відповідач склав висновок №5/1-2367 службового розслідування за фактами порушення стану дотримання працівниками Чорноморського відділення поліції Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області планово-виконавської, обліково-реєстраційної дисципліни а саме: встановлено, що позивач порушив вимоги п.10.1 Інструкції-181, неналежним чином поставився до виконання посадових обов'язків в частині здійснення контролю за пропускним режимом до адмінбудівлі відділення поліції, в результаті чого 23.11.2016 року працівники УОАЗОР ГУНП безперешкодно проникли до приміщення чергової частини через відкриті двері. При перевірці КЗЗ ОСОБА_1 не був витребуваний припис на право перевірки, що свідчить про неналежне зберігання озброєння та недотримання вимог п.12.2 Інструкції затвердженої наказом МВС №141-2008. Крім того, капітан поліції ОСОБА_1 показав дуже низький рівень знань наказів МВС України, які регламентують діяльність чергової частини. Також, вільного доступу громадянам до книги скарг та пропозицій вказаним працівником не забезпечено (а.с.81-91).

На підставі висновку відповідач прийняв наказ №63 від 12.01.2017 року «Про покарання працівників Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області», яким ОСОБА_1 оголошена догана (а.с.92-96).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

При цьому, згідно з п.4 Розділу 11 Закону України «Про національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з ст.2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно з ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Згідно з ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Пунктом 5.4 Інструкції №230 передбачено, що якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Суд встановив, що позивач притягнений до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, п.12.2 Інструкції забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею й прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС від 27.03.2008 р. №141 (надалі Інструкція - №141), п.4.35, п.6.2, п.10.1 Інструкції з організації діяльності чергових частин органів і підрозділів внутрішніх справ України, направленої на захист інтересів суспільства і держави від протиправних посягань, затвердженої наказом МВС від 28.04.2009 №181 (надалі - Інструкція №181), низький рівень знань наказів МВС.

В свою чергу, відповідно до п.12.2 Інструкції №141, на який посилається відповідач у спірному наказі, як на підставу звільнення, зазначено: « 2.2. Особи, перелічені в підпунктах 12.1.1 - 12.1.5 Інструкції здійснюють перевірки при пред'явленні службового посвідчення. Інші працівники разом з посвідченням зобов'язані пред'явити спеціальний дозвіл на право перевірки озброєння встановленого зразка за підписом Міністра, його першого заступника або заступника - начальника Головного штабу МВС. В спірному наказі відповідач зазначає, що позивач в порушення даного пункту Інструкції не витребував припис на право перевірки, що свідчить про неналежне зберігання озброєння.

Однак, суд звертає увагу на те, що позивач заперечує даний факт, стверджує, що перевірив право (припис) на перевіркуперевіряючого управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування . Свої заперечення позивач виклав також у письмових поясненнях від 08.12.2016р. в рамках проведення службового розслідування. На підтвердження своїх заперечень позивач у письмових поясненнях посилався на те, що факт перевірки ним припису у перевіряючогоКаневського можуть підтвердити інспектор чергової частини Чорноморського ВП Овідіпольського ВП ГУНП в Одеській області Габчак В.І., який знаходився поруч зним на момент проведення перевірки.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 р. №230 - виконавець (голова, члени комісії) з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин події, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право зокрема викликати осіб РНС, стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування й одержувати від них письмове пояснення, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування та проводити одночасні опитування осіб, у поясненні осіб, у пояснення яких про обставини порушення є суттєві розбіжності , тощо.

Однак, незважаючи на всі зазначені обставини, відповідач не відібрав жодного пояснення уГабчака В.І.. Даний факт свідчить, що службове розслідування проводилося без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх необхідних обставин.

Далі, у спірному наказі відповідач посилається на порушення Інструкції №181 в частині здійснення контролю за пропускним режимом до адмінбудівлі відділення поліції, в результаті чого працівниками УОАЗОР ГУНП безперешкодно проникли через відкриті двері.Разом з тим позивач вказує на те, що зустрів перевіряючогоКаневського спочатку біля дверей чергової частини Чорноморського ВП Овідіопольського ВП в Одеській області ззовні, однак перед входом в чергову частину перевіряючий зайшов разом з начальником сектору реагування патрульної поліції №3 Чорономорського ВП Зеленюком Ю.А., який відрекомендував перевіряючого, як уповноважену на перевірку особу. Однак відповідач при проведенні службового розслідування також не звернув увагу на даний факт та не відібрав пояснення у особи, що змогла безперешкодно потрапити до будівлі відділення поліції, та в т.ОСОБА_6

Щодо посилань у спірному наказі на порушення позивачем пункту 6.2 Інструкції №181, зокрема незабезпечення вільного доступу до книги скарг та пропозицій суд зазначає, що в матеріалах службового розслідування не вказані докази на підтвердження даного факту.

Крім того, суд звертає увагу на порушення порядку проведення службового розслідування, зокрема порядку його призначення. Так, відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 р. №230 - службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

У наказі про проведення службового розслідування №2988 від 30.11.2016 року зазначено, що проведення службового розслідування доручається УОАЗОР ГУНП в Одеській області ОСОБА_7.).

Однак, з огляду на письмові пояснення позивача від 08.12.2016 року в рамках проведення службового розслідування за результатами перевірки проведеної 23.11.2016 року, пояснення відбирав у позивача інспектор інспекторського відділу УОАЗОР ГУНП в Одеській області майор поліції Савельєва І.В., про що свідчить його підпис у письмових поясненнях позивача (а.с.26). Також відповідно до висновку службового розслідування від 28.12.2016р. воно проводилося інспектором Савельєвою І.В.

Також суд зауважує, що в матеріалах справи наявні копії посадових інструкцій старшого інспектора - чергового групи реагування патрульної поліції, які зареєстровані в канцелярії Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області за №48/1-6229 лише 02.12.2016 року, тобто після проведення перевірки працівниками організаційно - аналітичного забезпечення та оперативного реагування (а.с.25).

З огляду на зазначене вище, суд робить висновок, що на момент проведення перевірки позивач не був ознайомлений з переліком своїх функціональних обов'язків та переліком нормативно-правових актів, які повинен знати для виконання своїх обов'язків, отже не врахування даного факту при проведенні перевірки та посилання перевіряючого про невиконання або неналежне виконання позивачем своїх обов'язків,, не знання відповідних наказів та порушення службової дисципліни, що призвело до накладання на позивача дисциплінарного стягнення свідчить пронеповноту його проведення.

Також суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

В спірному наказі відсутні будь-які обґрунтування з приводу застосування до позивача дисциплінарного стягнення, що передбачено п.3 частини першої статті 12 Дисциплінарного статуту, а саме догани. Так само відповідач не вказав та не обґрунтував неможливість застосування до позивача більш м'якого дисциплінарного стягнення. .

Таким чином, суд робить висновок, що наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 63 від 12.01.2017 року «Про покарання працівників Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності прийнятий відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та належить до скасування.

Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5760 грн., суд зазначає, що згідно з ст. 87 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до статті 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. У разі звільнення сторони від оплати надання їй правової допомоги витрати на правову допомогу здійснюються за рахунок Державного бюджету України. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративним справах» від 20.12.2011 N 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно з вимогами ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", з 1 січня 2017 року 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить - 1600 гривень.

Таким чином, максимальний граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи, яка надавала правовому допомогу становить 1600х40% =640 грн. за годину і не може перевищувати дану суму.

Отже, підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв'язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат, позивачем до адміністративного позову були додані наступні докази звернення до фахівця в галузі права, оплати та приймання послуги з правової допомоги, з наведеною калькуляцією затраченого часу, а саме копії: договору №108 від 22.02.2017 року, розрахунок погодинної оплати послуг адвоката Пасічник О.В., ордер серія НОМЕР_1 свідоцтва на зайняття адвокатською діяльності, прибутковий касовий ордер №108 від 22.02.2017 року (а.с.13-15, 116-117).

Отже понесені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 5760 грн. документально підтвердженні.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд робить висновок про задоволення адміністративного позову.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст.ст. 2,9,94, 122, 128,158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №63 від 12.01.2017 року «Про покарання працівників Чорноморського ВП Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани».

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 старшого інспектора-чергового сектору реагування патрульної поліції № 3 Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, суму сплаченого судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок),00 грн.

4. Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 5760 (п'ять тисяч сімсот шістдесят),00 грн.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя О.Я. Бойко