Справа № 401/530/17(2-а/401/68/17)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2017 рокусправа № 401/530/17(2-а/401/68/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Світловодського об'єднаного Управління пенсійного Фонду України Кіровоградської області про встановлення факту, що матиме юридичні наслідки наявності в позивача спеціального стажу передбаченого п. "д" ст. 55 ЗУ за №1788-XII від 05.11.1991 р. та має право на пільгову пенсію згідно ст. 100 ЗУ за №1788-XII,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Світловодського об'єднаного Управління пенсійного Фонду України Кіровоградської області про встановлення факта, що матиме юридичні наслідки наявності в позивача спеціального стажу передбаченого п. "д" ст. 55 ЗУ за №1788-XII від 05.11.1991 р. та має право на пільгову пенсію згідно ст. 100 ЗУ за №1788-XII.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував там, що позивачу правомірно було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років, в зв'язку з недостатністю стажу відповідно до п. «д» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», згідно якого право на пенсію за вислугу років мають плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (в редакції станом на 10 січня 2017 року), чоловіки після досягнення 55 років, при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на те, що суд першої інстанції послався на Угоду між Україною та Естонською республікою у сфері соціального забезпечення, яка ратифікована Україною 02.ХІ.2011 року та набрала чинності 01.02.2012 року. Однак ця Угода не має будь-якого відношення до встановлення факту наявності спеціального стажу, що дає право позивачеві для отримання пільгової пенсії на час виповнення 55-річного віку, тобто на 07.02.2014 року. Відповідно до законодавства СРСР, УРСР, України набутий спеціальний стаж на території СРСР (в союзних республіках) за чинним законодавством України (ст. 100 ЗУ № 1799-ХІІ, ст. 55) зараховується до спеціального стажу, оскільки законодавством України не скасоване пенсійне законодавство, що стосується колишніх громадян СРСР.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_2, 10 січня 2014 року звернувся до управління за призначенням пенсії за вислугу років. За наданими документами спеціальний стаж позивача,який дає право на пенсію за вислугу років,склав 11 років 10 місяців 1 день. 08 квітня 2014 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, в зв'язку з недостатністю спеціального стажу. При обліку страхового стажу, не враховано роботу позивача на території колишньої Естонської Республіки СРСР - 6 років 2 місяці 11 днів, на підставі угоди між Україною та Естонською республікою у сфері соціального забезпечення, яка ратифікована Україною 02.11.2011р. та набрала чинності 01.02.2012 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач просить встановити факт наявності повного спеціального стажу вислуги років, що матиме юридичне значення від якого залежить виникнення у позивача права на пільгову пенсію за вислугою років з 07.02.2014 року (а.с. 2). Крім того в позовній заяві зазначено, що позивач не оскаржує неправомірність суб'єкта владних повноважень, а лише просить суд встановити факт наявності спеціального стажу в розмірах передбачених пенсійним законодавством України, набутого позивачем на території СРСР, УРСР, України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 2).

Досліджуючи доводи даної апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

В силу п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при вирішенні питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Слід звернути увагу, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затверджений постановою від 12 серпня 1993 р. N 637 - «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній».

Згаданий Порядок передбачає можливість встановлення судом факту належності документа, що підтверджує трудовий стаж (п. 26), якщо зазначені в ньому прізвище, ім'я та по батькові не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В усіх інших випадках підтвердження наявного трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункти 1, 2, 20 названого Порядку).

Отже, встановлення зазначеного факту в судовому порядку можливе в разі якщо зазначені в ньому прізвище, ім'я та по батькові не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові особи за паспортом або свідоцтвом про народження. При цьому, такий факт встановлюється за правилами ЦПК України.

Таким чином, позивач повинен був відповідно до ст. 80 Закону "Про пенсійне забезпечення" подати відповідну заяву органу, який призначає пенсії, і лише в разі незгоди з його рішенням на підставі ст. 104 цього Закону, може звернутися за захистом свого права в суд, але не із заявою про встановлення факту наявності повного спеціального стажу вислуги років, а з оскарженням рішення суб'єкта владних повноважень, який протиправно не зарахував до спеціального стажу певний період його роботи.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять копію Ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 року, згідно якої позивач звертався до адміністративного суду з позовом до того ж відповідача з вимогою про визнання дій протиправними, визнання права на пенсію, призначення пенсії (а.с. 66). В зазначеній справі (№401/240/15-а(2-а/401/140/15)) позивач просив визнати протиправними дії пенсійного органу щодо ухвалення ним рішення №105 від 08.04.2014 року про відмову у призначенні йому пенсії, визнати це рішення нечинним та зобов'язати призначити пільгову пенсію з 07.02.2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

З аналізу позовних вимог вбачається, що предметом адміністративного позову є встановлення факту, що є предметом розгляду справ згідно ЦПК України, а не КАС України.

Натомість, в порядку адміністративного судочинства оскаржуються дії та рішення суб'єкта владних повноважень, а не встановлення певного юридичного факту.

Суд першої інстанції зазначені обставини та норми процесуального та матеріального права не дослідив, та, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права. Тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 198, 202, 203, 205, 206, 254 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 квітня 2017 року - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник