Справа № 820/1056/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

12 липня 2017 р. № 820/1056/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

при секретареві судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0.0435 га, розташованої за межами населеного пункту на території АДРЕСА_2, викладені в листі від 20.02.2017 вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17 - протиправними;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області вчинити дії щодо прийняття рішення (наказу) про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0.0435 га, розташованої в АДРЕСА_3

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що при повторному зверненні позивача з заявою про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки до ГУ Держгеокадарстру в Харківській області 08.02.2017 йому було відмовлено з тих підстав, що були визначені відповідачем при первинному зверненні, хоча позивачем всі недоліки проектної документації вже були усунеті. Водночас позивач зазначив, що затвердження проекту необхідно для приватизації, тобто для передачі у власність земельної ділянки площею 0,0435 га для ведення індивідуального садівництва, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області в СТ "Орггехніка". Також позивач вказав, що визначені відповідачем підстави відмови у затвердженні проекту землеустрою вказаної ділянки не відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - ОСОБА_3 до суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, від представника - ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшла заява, в якій представник відповідача просила суд здійснити розгляд справи з урахуванням раніше наданих письмових заперечень на позов та наявних у матеріалах справи доказів.

З огляду на викладене та наявні матеріали справи, враховуючи положення ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач неодноразово звертався з заявою до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області для затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, за результатами прийнятого наказу ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 29.10.2015 №2949-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_2." (а.с.26).

Так, 08.02.2017 ОСОБА_2 повторно звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва в АДРЕСА_2 площею 0,0435 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області та передачі зазначеної земельної ділянки у власність позивачу (а.с.122).

Листом ГУ Держгеокадастру в Харківській області від 20.02.2017 №К-2847/0/6-2921/0/21-17 ( а.с.121) надано відповідь на вказане звернення ОСОБА_2, в якому повідомлено, що ГУ Держгеокадастром в Харківській області при перевірці проекту землеустрою земельної ділянки вимогам чинного законодавства встановлено наступні невідповідності:

- матеріали геодезичних вишукувань необхідно представити відповідно до Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998 №56, затвердженого в Міністерстві юстиції України 23.06.1998 №393/2833;

- матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надати з прив'язкою до пунктів державної геодезичної мережі та підтвердити використання вихідних даних на пункти державної геодезичної мережі відповідно до ст. 20 Закону України "Про топографо - геодезичну і картографічну діяльність";

- склад та зміст проекту не в повній мірі відповідає вимогам ст.50 Закону України "Про землеустрій";

- кадастровий план оформити у відповідності з вимогами ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр";

- в довідці з державної статистичної звітності не визначено вид угідь, якими представлена земельна ділянка, передбачена до відведення.

Для виправлення вказаних невідповідностей, згідно з вимогами ст. 28 Закону України "Про землеустрій", необхідно звернутися до розробника документації із земель.

Водночас, суд зазначає, що при первинному зверненні позивача до ГУ Держгеокадастру в Харківській області, листом від 10.11.2016 № К-21624/0/6-19866/0/21-16 йому відмовлено з посиланнями на деякі підстави, що визначені при повторному зверненні позивача (а.с.9-10). При цьому, з пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні встановлено, що після першої відмови в затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, позивач надав проектні документи на усунення недоліків розробнику проектної документації, і всі недоліки були виправлені.

По суті заявлених позовних вимог, суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України, Законом України "Про землеустрій".

Частиною 1 ст. 3 ЗК України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пп. б ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За приписами абз.1 ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування ( ч.2 ст.116 ЗК України) .

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (ч.3 ст.116 ЗК України).

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею ( ч.6 ст.118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу ( ч.8 ст.118 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ( ч.9 ст.118 ЗК України).

Суд зазначає, що враховуючи зміст листа Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 20.02.2017 вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17, позивачу фактично відмовлено у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки.

Щодо підстави вказаної відмови, а саме: склад та зміст проекту не в повній мірі відповідає вимогам ст.50 Закону України "Про землеустрій", суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 50 Закону України "Про землеустрій" визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Отже, зазначеною нормою визначено перелік вимоги до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проте, відповідачем при визначені наявності недоліків у складі та змісті вказаного проекту, не вказано безпосередньо, які саме недоліки допущені у складі та змісті проекту, відповідно до переліку вимог ст. 50 Закону України "Про землеустрій"

Щодо підстав вказаної відмови, зокрема, необхідності оформити кадастровий план оформити відповідності з вимогами ст.34 Закону України "Про Державний земельний кадастр", суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 34 Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено перелік показників, що відображається в кадастровому плані земельної ділянки.

При цьому, беручи до уваги абз 2 п. 3 Порядку Ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, в якому визначено, що документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Отже, в даному випадку позивач, а також розробник проектної документації, позбавлені можливості внести будь - які зміни до виявлених невідповідностей щодо кадастрового плану земельної ділянки, оскільки кадастрові плани земельних ділянок створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, тобто кадастровий план земельної ділянки створюють безпосередньо структурні підрозділи відповідача.

Щодо іншої підстави вказаної відмови, а саме: матеріали геодезичних вишукувань необхідно представити відповідно до Інструкції з топографічного знімання у масштабах 1:5000, 1:2000, 1:1000 та 1:500 (ГКНТА-2.04-02-98), затвердженої наказом Головного управління геодезії, картографії та кадастру при Кабінеті Міністрів України від 09.04.1998 №56, затвердженого в Міністерстві юстиції України 23.06.1998 №393/2833, суд зазначає, що в даному випадку відповідачем необґрунтовано, які саме невідповідності були допущені заявником при складанні матеріалів геодезичних вишукувань.

Стосовно підстави вказаної відмови, зокрема, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надати з прив'язкою до пунктів державної геодезичної мережі та підтвердити використання вихідних даних на пункти державної геодезичної мережі відповідно до ст. 20 Закону України "Про топографо - геодезичну і картографічну діяльність", суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 20 Закону України "Про топографо - геодезичну і картографічну діяльність" визначено порядок користування топографо-геодезичними і картографічними матеріалами, проте в даній нормі жодним чином не визначено вимог стосовно прив'язки до пунктів державної геодезичної мережі земельної ділянки в натурі (на місцевості) або підтвердження використання вихідних даних на пункти державної геодезичної мережі земельної ділянки.

Щодо підстав вказаної відмови, а саме: в довідці з державної статистичної звітності не визначено вид угідь, якими представлена земельна ділянка, передбачена до відведення, суд зазначає наступне.

Наказом Державної служби статистики України від 19.08.2015 №190 "Про визнання таким, що втратив чинність, наказу Державного комітету статистики України від 05 листопада 1998 року № 377 "Про затвердження форм державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми №№ 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем)", визнано таким, що втратив чинність наказ Державного комітету статистики України від 05 листопада 1998 року № 377, яким було затверджено, зокрема, довідку форми №6- зем. Вказаний наказ набрав чинності з 01 січня 2016 року.

Отже, на час спірних правовідносин припинено ведення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель по формі №6-зем.

Одночасно суд зауважує, що як вбачається з довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 04.01.2016 №538, яка була надана відповідачу разом з проектом землеустрою, земельної ділянки (а.с.59), в ній чітко визначено вид угідь, якими представлена земельна ділянка, а саме: сільськогосподарські землі, у т.ч. сільськогосподарські угіддя з них рілля - 3,26000, багаторічні насадження, у т.ч. садів - 4,8400.

Крім того, у відмові в затвердженні проекту землеустрою, яка міститься в листі від 20.02.2017 вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17 зазначено, що у витягу, доданому до вказаної заяви позивача, відсутні підстави для визначення виду використання сформованої земельної ділянки, враховуючи вимоги ст. ст. 20,116,122 ЗК України.

Проте, суд зазначає, що в наведених нормах ЗК України відсутні вимоги до технічної документації зазначені відповідачем.

Відповідно до ч.13 ст. 123 ЗК України, в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, що викладена в листі в листі від 20.02.2017 вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дії ГУ Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0.0435 га, розташованої за межами населеного пункту на території АДРЕСА_2, викладені в листі від 20.02.2017 вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17 є обґрунтованими, через що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Харківській області вчинити дії щодо прийняття рішення (наказу) про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0.0435 га, розташованої в АДРЕСА_2, за межами населених пунктів на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області, суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Суд зазначає, що питання затвердження проекту землеустрою земельної ділянки є дискреційними повноваженнями ГУ Держгеокадастру у Харківській області.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Харківській області вчинити дії щодо прийняття рішення (наказу) про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0.0435 га, розташованої в АДРЕСА_2, за межами населених пунктів на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області, належить відмовити.

Проте, враховуючи той факт, що наведені відповідачем підстави відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо вказаної земельної ділянки, суперечать приписам Земельного кодексу України, суд дійшов висновку про те, що з метою відновлення прав позивача, належить вийти за межі позовних вимог на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути повторно заяву про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0.0435 га, розташованої АДРЕСА_2 за межами населених пунктів на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області, з урахуванням висновків суду щодо необгрунтованості відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн., що підтверджується квитанцією від 16.03.2017 №72194 (а.с.21).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 128, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0.0435 га, розташованої за межами населеного пункту на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області в АДРЕСА_2 яке викладено в листі від 20.02.2017 вих. № к-2847/0/6-2921/0/21-17.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області розглянути повторно заяву про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0.0435 га, розташованої АДРЕСА_2 за межами населених пунктів на території Яковлівської ради Харківського району Харківської області, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_2 (код поштовий індекс 61136, АДРЕСА_1) у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 19 липня 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.