Справа № 135/1915/16-а
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1915/16-а
Провадження № 2-а/135/40/17
ПОСТАНОВА

іменем України

11.07.2017 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Ступак Ю.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бучка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 166 від 24.11.2016 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152 КУпАП. Зазначив, що 01.11.2016 року він отримав припис про усунення порушень правил благоустрою населених пунктів, які розташовані на території Ладижинської міської ради за №000157, відповідно до якого його було зобов'язано в строк до 5 листопада вжити заходів щодо укладення договору на вивіз побутових відходів. 16.11.2016 року його було запрошено на засідання адміністративної комісії Ладижинської міської ради. 24.11.2016 року адміністративна комісія Ладижинської міської ради винесла постанову №166 по справі адміністративного правопорушення, якою визнала його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн.. В даній постанові зазначено, що не було виконано припису від 01.11.2016 року №000157 з терміном усунення до 05.11.2016 року, а саме не вжито заходів щодо укладення договору на вивіз побутових відходів по АДРЕСА_1, чим порушено п.3.2.5 правил благоустрою населених пунктів, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.152 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною. Позивач оскаржує дану постанову з тих підстав, що згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір на вивезення сміття не відноситься до публічного договору. Тому просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнивши, що йому копію протоколу про адміністративне правопорушення не вручали, і взагалі протоколу він не бачив. Працівники муніципальної поліції дійсно казали, що складатимуть протокол, якщо він не укладе договір і одночасно запитували, чи буде він його підписувати. Він відповів, що підписувати не буде, але протокол йому не давали. Під час розгляду справи він був присутній на засіданні адміністративної комісії.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що не укладення договору на вивіз побутових відходів є порушенням правил благоустрою, затверджених міською радою. Тому на засіданні адміністративної комісії позивача правомірно притягнули до відповідальності за ч. 1 ст. 152 КУпАП. Вказав, що протокол не обов'язково направляти особі, крім того, позивач визнає, що потрібно укласти договір.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Жодних доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152 КУпАП відповідачем не надано. Суд вважає обґрунтованими твердження позивача, про те що в його діянні щодо неукладення договору немає складу адміністративного правопорушення. Крім того, встановлено, що при складанні протоколу було допущено істотні процесуальні порушення.

Згідно оскаржуваної постанови №166 від 24.11.2016 року, винесеної адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради, вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152 КУпАП у виді 340 грн. штрафу за те, що 08.11.2016 року о 11 год.41 хв., усвідомлюючи свої протиправні дії, він умисно не виконав умов припису від 01.11.2016 року №000157 з терміном усунення до 05.11.2016 року, а саме: не вжив заходів щодо укладення договору на вивіз побутових відходів по АДРЕСА_1, чим порушив п.3.2.5. Правил благоустрою населених пунктів, які розташовані на території Ладижинської міської ради.

З копії протоколу адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ладижинської міської ради від 24.11.2016 року вбачається, що комісія в присутності ОСОБА_1, розглянула матеріали про адміністративне правопорушення, за ст.152 КУпАП. ОСОБА_1 було визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

Вказана постанова була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії АА № 000231 від 08.11.2016 року, складеним інспектором КП ЛМР «Муніципальна поліція» ОСОБА_4., в якому зазначено, що ОСОБА_1 умисно не виконав умов припису від 01.11.2016 року №000157 з терміном усунення до 05.11.2016 року, а саме: не вжив заходів щодо укладення договору на вивіз побутових відходів по АДРЕСА_1.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_4, який працює інспектором КП Ладижинської міської ради «Муніципальна поліція», видно, що пропозиція дати пояснення в протоколі а також пропозиція ОСОБА_1 отримати копію протоколу була зроблена перед складанням протоколу. Оскільки ОСОБА_1 вказав, що не буде його підписувати, він пішов до автомобіля для складання протоколу, при цьому сказали, що копія протоколу прийде по пошті. Він копію протоколу не направляв, віддав матеріали начальнику.

Дані покази підтверджуються оглянутим в судовому засіданні відеоматеріалом, з якого видно, що пропозиція підписати протокол та дати пояснення була зроблена ОСОБА_1 до того, як було складено протокол.

Жодних доказів на підтвердження того, що копію протоколу було направлено поштою відповідачем не надано. Позивач же стверджує, що йому копію не вручали, по пошті він копію протоколу не отримував.

Відтак, складений 08.11.2016 року працівниками муніципальної поліції акт відмови ОСОБА_1 від надання письмового пояснення та зауваження за суттю вчиненого правопорушення та доповідна записка інспектора ОСОБА_4. не мають значення як докази відмови від підписання протоколу та дачі пояснень.

Відповідно до ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відтак, судом встановлені процесуальні порушення при провадженні у справі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач, будучи присутнім на розгляді справи про адміністративне правопорушення на засіданні адміністративної комісії міської ради, не отримав до такого засідання копію протоколу, та не мав можливості зазначити в ньому свої письмові пояснення.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно припису від 01.11.2016 року №000157 вбачається, що ОСОБА_1, відповідно вимог п.3.2.5. Правил благоустрою населених пунктів, які розташовані на території Ладижинської міської ради, було запропоновано усунути виявлені порушення з терміном усунення до 05.11.2016 року, щодо укладення договору на вивіз побутових відходів по АДРЕСА_1.

З копії рішення №446 від 21.05.2012 року 14 сесії 6 скликання Ладижинської міської ради вбачається, що було затверджено Правила благоустрою населених пунктів, які розташовані на території Ладижинської міської ради. Відповідно до п.3.2.5. цих Правил вбачається, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів, які розташовані на території Ладижинської міської ради зобов'язані: згідно з вимогами діючого законодавства України у сфері поводження з відходами укладати договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснювати оплату таких послуг та забезпечувати роздільне збирання побутових відходів (за винятком коли плата за вивезення відходів є у складі квартплати або плати за утримання прибудинкової території). Дані Правила були опубліковані в пресі, а саме: в газеті «Нове місто» №25 від 14 червня 2012 року.

З копії рішення №174 від 30.06.2016 року 5 сесії 7 скликання Ладижинської міської ради Вінницької області вбачається, що міська рада вирішила створити комунальне підприємство Ладижинської міської ради «Муніципальна поліція», затвердила Статут даного підприємства. Також, рішенням виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області №302 від 25.07.2016 року вирішено уповноважити посадових осіб КП ЛМР «Муніципальна поліція» складати протоколи за адміністративні правопорушення, в тому числі і за ст. 152 КУпАП.

З копії рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області №384 від 22.12.2014 року вбачається, що виконавчий комітет міської ради вирішив визнати виконавцем послуг з вивезення побутових відходів з населених пунктів на території Ладижинської міської ради КП «Ладижинський комбінат комунальних підприємств» та укласти договір на надання послуг з вивезення побутових відходів строком на 5 років.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини другої статті 5 КУпАП сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Частиною першою статті 218 КУпАП передбачено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема статтею 152 цього Кодексу.

Отже, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі щодо накладення адміністративного стягнення за порушення правил благоустрою територій населених пунктів.

Разом з тим, доказів того, що в діянні ОСОБА_1 щодо не укладання договору з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів наявна вина, а в цьому діянні є склад адміністративного правопорушення, суду не надано.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до п.п. 7 пункту "а" частини 1 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Пунктом 2 частини першої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Згідно з частиною 2 статті 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Частина 3 ст.34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлює, що Правила благоустрою території населеного пункту не можуть передбачати обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Отже, положення ч.2 ст.18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», не передбачають для підприємств, установ та організації обов'язку укладання з органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування договорів у сфері благоустрою населених пунктів.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення виявляється в умисних діях, коли особа свідомо порушує правила благоустрою і санітарії.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відсутні докази скоєння ОСОБА_1 умисних дій по порушенню чистоти та порядку у м. Ладижин, зокрема і порушення правил благоустрою території м. Ладижин, за що передбачено статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Щодо позиції відповідача про те, що обов'язок укладення договору на вивіз побутових відходів є одним із складових правил благоустрою, за порушення яких передбачена відповідальність за ст. 152 КУпАП, суд виходить з такого.

Так, відповідно до ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 Цивільного кодексу України закріплює, що відповідно до статті 6 цього ж Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 19 Закону №1875-IV від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відтак, вказаною нормою закону передбачено обов'язок споживача укласти підготовлений виконавцем не будь-який договір на надання житлово-комунальних послуг, а лише такий договір, який відповідає типовому договору.

Механізм надання суб'єктами господарювання послуг з вивезення побутових відходів у містах визначено Правилами надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Постановою КМУ № 1070 від 10.12.2008 року.

Відповідно до п. 3 вказаних Правил, договір про надання послуг укладається відповідно до типового договору, наведеного в додатку 1.

Проаналізувавши положення договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, які КП «Ладижинський ККП» (далі по тексту - договір КП «Ладижинський ККП») підготувало для укладання із споживачами, суд дійшов висновку, що цей договір не відповідає в повній мірі положенням типового договору, затвердженого в додатку 1 Правил надання послуг з вивезення побутових відходів.

Зокрема, підготовлений договір КП «Ладижинський ККП» не містить чіткого зазначення пунктів, що містяться в типовому договорі, які мають істотне значення, а саме: за якою схемою має здійснюватись вивіз відходів - контейнерною чи без контейнерною (п. 4 Типового договору); не вказано хто повинен здійснювати завантаження твердих відходів, великогабаритних і ремонтних (п. 7 Типового договору); не вказано час вивезення відходів та графік вивезення чи періодичність вивезення (п. 5); не зазначено місця, де споживач повинен залишати відходи, у якому вигляді мають бути залишені ці відходи (п. 5), тощо.

Вказані відмінності від типового договору, а саме - незазначення тих умов договору, які містяться в типовому договорі, є істотними, оскільки впливають на розуміння умов договору та його виконання обома сторонами, а відповідно і наслідки, що можуть слідувати в разі невиконання.

Крім того, встановлено, що строк дії договору КП «Ладижинський ККП» встановлено до 01.01.2020 року (п. 6.2). Проте, згідно рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради № 384 від 22.12.2014 року вирішено, що виконавцем послуг із вивезення побутових відходів встановлено КП «Ладижинський ККП», з яким укласти договір на надання послуг на 5 років (а.с. 100). Відтак, відповідачем не доведено, що КП «Ладижинський ККП» буде виконавцем послуг після 22.12.2019 року. Хоча комунальне підприємство пропонує споживачам укладати договір до 01.01.2020 року.

Суд враховує правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року №6-110 цс12, згідно якої у разі відмови від укладення договору, що відповідає типовому, виконавець послуг вправі звернутися до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦПК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбаченим нормативним актом обов'язкової дії.

З наведеного вище можна зробити висновок про те, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача лише за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору, який не є типовим, не суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. 627, 630 ЦК України та ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а відповідно не несе обов'язку споживача укласти такий договір.

Таким чином, оскільки підготовлений договір КП «Ладижинський ККП» не відповідає в повній мірі положенням типового договору, позивач ОСОБА_1 не був зобов'язаний його укладати. Відтак, в діянні позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, а тому позовні вимоги в частині скасування постанови є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням порядку провадження у справі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення до задоволення не підлягають, оскільки даний спір, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 289, 247, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 100, 158, 159, 160-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову адміністративної комісії Ладижинської міської ради № 166 від 24.11.2016 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: