Справа № 521/4210/17
Суддя: Поліщук І. О.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №521/4210/17
Провадження №2-а/521/198/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить суд визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі міста Одеси щодо відмови їй, ОСОБА_1 в перерахунку пенсії державного службовця з 01.05.2016 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії, в розмірі 90 відсотків від заробітної плати державного службовця, а також у перерахунку пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», починаючи з 12.02.2007, в розмірі 90 відсотків від заробітної плати з включенням до неї суми матеріальної допомоги у т.ч. на оздоровлення та суми індексації заробітної плати, згідно довідок Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17.01.2017 року № 05.1-17/447; від 23.01.2017 року № 05.2.02-571; від 30.01.2017 року № 05.1-17/1170, та просить стягнути судові витрати пов'язані з оплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 12.02.2007 року їй призначено пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків від заробітку, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Органом пенсійного фонду до розрахунку заробітної плати для визначення розміру пенсії, як державному службовцю, не враховано виплати матеріальної допомоги та суми індексації заробітної плати за період з 12.02.2007 року по теперішній час, на які здійснювалось нарахування і сплата cтрахових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Дізнавшись про це, 24.01.2017 позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з врахуванням суми виплаченої матеріальної допомоги у т.ч. на оздоровлення та індексації заробітної плати, на підставі довідок Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17.01.2017 року № 05.1-17/447; від 23.01.2017 року № 05.2.02-571; від 30.01.2017 року № 05.1-17/1170. Однак, у проведенні перерахунку відповідач рішенням від 15.02.2017 №116024 відмовив. Таку відмову позивач вважає неправомірною та необґрунтованою, оскільки з вказаних видів грошового забезпечення ним сплачувались страхові внески, і відповідно, під час вирішення питання про розмір пенсії, вони повинні враховуватись. Також, обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_1 вказувала що, вона 24.01.2017 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів державним службовцям відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році» та надала довідку Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17.01.2017 №05.2-08-26 про заробітну плату заступника начальника Суворовського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Однак, у проведенні перерахунку відповідач рішенням від 26.01.2017 №179360 відмовив. Таку відмову позивач вважає неправомірною та необґрунтованою.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, до суду представник позивача надала заяву в якій просила розглядати справу в скороченому провадженні відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмове заперечення на адміністративний позов, в якому відповідач просила суд відмовити в позовних вимогах ОСОБА_1 в повному обсязі.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 12 лютого 2007 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси та одержує пенсію за віком, яка призначена відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

24.01.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії з врахуванням суми виплаченої матеріальної допомоги у т.ч. на оздоровлення та індексації заробітної плати, на підставі довідок Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17.01.2017 року № 05.1-17/447; від 23.01.2017 року № 05.2.02-571; від 30.01.2017 року № 05.1-17/1170. Рішенням від 15.02.2017 №116024 Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси відмовлено позивачу в проведенні перерахунку пенсії.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною 2 статті 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби. При цьому застосуванню підлягає стаття 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 08.07.2015 № 732/48/15-а.

У частині 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно із ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців - складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Наведені положення дають підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці державного службовця, оскільки із неї сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Крім цього,ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначаються виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином доводи відповідача, про те, що матеріальна допомога на оздоровлення не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є безпідставними.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Таким чином, мова йде про грошові доходи населення, які згідно ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» включаються для обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постановах від 28.05.2013 року (№21-97а13), від 04.03.2014 року (№ 21-3а14), від 16.09.2014 року (№21-314а14), Вищим адміністративним судом України у постанові 29.06.2017 року (№К/800/21396/17) які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень і для всіх судів України.

Частиною 1 статті 244-2 КАС України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, є обов`язковими для всіх судів України.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії із включення при перерахунку пенсії виплат матеріальної допомоги у т.ч. на оздоровлення, індексації заробітної плати підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду у Малиновському районі м. Одеси № 179360 від 26.01.2017 року тазобов'язання здійснити перерахунок та виплатити пенсію у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям на підставі постанови КМУ від 06.04.2016 року № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», суд вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (який набрав чинності 01 січня 2015 року), внесено зміни до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» і викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Вказаний Закон № 76-VIII є чинним та підлягає до виконання, оскільки Конституційним Судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

На момент звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії внесено зміни (які набрали чинності 01 січня 2015 року) в статтю 37-1 Закону України «Про державну службу», що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців та фактично скасовано норми законодавства, які визначали право особи на перерахунок призначеної пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою та підстави для такого перерахунку.

Оскільки чинним законодавством України (Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII) скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців, у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, жодних підстав для визнання протиправними дій відповідача у проведенні перерахунку призначеної пенсії, не вбачається.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачці у перерахунку пенсії з урахуванням виплат матеріальної допомоги у т.ч. на оздоровлення, індексації заробітної плати в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Посилання відповідача на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року за №-213 є неспроможними, оскільки вони врегульовують питання призначення пенсій, а не їх перерахунку.

Так, відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 названої статті Кодексу для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На підставі частин 1 та 2 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Як зазначено вище, позивачем при зверненні з позовом до суду заявлено, серед інших вимог, також в вимоги про зобов'язання відповідача провести їй, ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням індексації до заробітної плати та матеріальної допомоги на оздоровлення при виході на пенсію за період з моменту призначення пенсії, а саме з 12 лютого 2007 року. Оскільки ОСОБА_1 щомісяця отримувала призначену їй з 12 лютого 2007 року пенсію, а тому про порушення свого права, пов'язаного із неврахуванням пенсійним органом при визначені розміру пенсії окремих складових заробітної плати повинна була дізнатися ще у 2007 році. За таких обставин, із врахуванням наведених вище положень статей 99 та 100 КАС України, суд приходить до висновку про залишення позовних вимог ОСОБА_1 у вказаній частині без розгляду.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 37-1 ЗУ «Про держану службу», ст.ст. 2, 9-11, 70, 99, 159-163, 167, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними, скасування рішень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 15.02.2017 №116024 Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси в частині щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за період з 25 липня 2016 року.

Зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 90 відсотків без обмеження максимального розміру пенсії не змінюючи базовий місяць індексації пенсії відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії), починаючи з 01 лютого 2017 року, з урахуванням сум матеріальної допомоги у т.ч. на оздоровлення та індексації заробітної плати з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії до моменту здійснення перерахунку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень 00 копії судового збору.

Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Одеського апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів.

Головуючий: