Справа № 808/4067/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 квітня 2017 рокусправа № 808/4067/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року

у адміністративній справі № 808/4067/16 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року відмовлено у задоволені адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області №76 від 12.12.2016 року, якою на ФОП ОСОБА_1 на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 87 000 грн. за порушення вимог ч.1 ч.3 ст.24 КЗпП України.

Зазначена постанова суду першої інстанції оскаржена позивачем по справі з підстав неповного встановлення обставин у справі, неповного дослідження доказів, а також помилкового застосування норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову ФОП в повному обсязі.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що при вирішення по суті спору у цій справі щодо неправомірності накладення Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області на ФОП ОСОБА_1 постановою від 12.12.2016 р. № 76 штрафу у розмірі 87000 грн. за порушення положень ч.1, ч. 3 ст. 24 КЗпП України шляхом допуску до виконання робіт із покрівлі даху ОСОБА_2, ОСОБА_3 та інших осіб без укладення трудових договорів, суд першої інстанції проігнорував той факт, що ухвала слідчого судді Енергодарського міського суду від 18.11.2016 р. по справі № 316/1536/16-к провадження № 1-кс/316/274/16 не підлягала виконанню, у зв'язку з закінченням строку її виконання та відсутністю у ній конкретного суб'єкта, стосовно якого необхідно провести державний нагляд. Вказує, що висновки перевіряючого про порушення ФОП приписів КЗпП України є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на перевірених у визначеному законом порядку даних про виконання трудових обов'язків будь-якими особами з ОСОБА_1, а суд першої інстанції в свою чергу не з'ясував на підставі чого саме Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області було встановлено порушення трудового законодавства, в чому саме полягає це порушення та чим підтверджується. Окремо, апелянт акцентує увагу апеляційного суду на те, що роботи по капітальному ремонту покрівлі будинку за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалися на виконання укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «МПБ-Рембуд» договору субпідряду №126 16/П-Ск від 04.05.2016 р., та в рамках цивільно-правового договору, і заяв про прийняття на роботу ОСОБА_2, ОСОБА_3, чи іншими особами не подавалося, наказ про прийняття їх на роботу не приймався, що свідчить про відсутність в діях ФОП ОСОБА_1 порушень трудового законодавства (ч.1, ч.3 ст. 24 КЗпП України).

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана у цій справі позивачем постанова №76 від 12.12.2016 року була винесена Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області на підставі акту №08-10-089/1096 від 25.11.2016 року, оформленого за результатом позапланової перевірки додер жання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування відносно ФОП ОСОБА_1, проведеної головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ГУ Держпраці у Запорізькій області ОСОБА_4 на підставі наказу №1579 від 14.11.2016 року та направлення на перевірку №1141 від 24.11.2016 року, виданих на виконання ухвали слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.10.2016 у справі №316/1536/16-к, в якому було зафіксовано порушення позивачем вимог ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України.

Перевіряючи правомірність вищенаведеної постанови, яка є предметом судового розгляду у даній справі, суд першої інстанції виходив з безпідставності твердження позивача про проведення стосовно нього перевірки з порушенням вимог ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 р. (далі - Закон № 877-V), оскільки приписами саме зазначеного закону визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а ч.2 ст. 2 цього Закону чітко визначено, що його дія не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. При тому, що згідно з ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України № 322-VІІІ від 10.12.1971 р. (в редакції Закону №77-VІІІ від 28.12.2014 р.) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

В даному випадку, суд першої інстанції узяв до уваги положення Постанови КМУ «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» №100 від 11.02.2015 р., яким утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком, були реорганізовані шляхом злиття територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці (пункт 1), і ці територіальні органи стали правонаступниками прав та обов'язків територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізувалися. При цьому, внаслідок реорганізації Територіального управління Держгірпромнагляду у Запорізькій області й Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області було утворено Головне управління Держпраці у Запорізькій області, центральним органом якого стала Державна служба України з питань праці (Держпраці), діяльність якого згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 р. спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Виходячи з системного аналізу вищевикладених положень законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правонаступництво Державної служби України з питань праці після державної інспекції з питань праці, в тому числі й повноважень щодо державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю в розумінні ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України, в своїй діяльності ТУ Держпраці у Запорізькій області керується приписами Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 390 від 02.07.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 за №1291/21603 (надалі - Порядок № 390), яким саме і встановлено процедуру проведення Держінспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1985-ІV, та №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 № 1986-ІV, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постановою КМУ від 17.11.2010 № 1059 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції також виходив з того, що позапланову перевірку позивача проведено на підставі ухвали слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.10.2016 року у справі №316/1536/16-к, що набрала законної сили та є обов'язковою до виконання, якою призначено у кримінальному провадженні №0000997 позапланову перевірку з питань охорони праці ФОП ОСОБА_1 та доручено її проведення ГУ Держпраці у Запорізькій області, внаслідок чого, суд з урахуванням вищенаведених обставин і відсутності у ГУ Держпраці можливість ставити під сумнів зміст судового рішення, що набрало законної сили, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позапланову перевірку позивача було проведено відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України й міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Погоджується судова колегія також з висновками суду першої інстанції у цій справі стосовно проведення відповідачем перевірки ФОП ОСОБА_1 у термін, встановлений ухвалою слідчого судді, та про беззаперечність виявленого перевіркою порушення позивачем вимог ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України при залученні за усною домовленістю ОСОБА_2, ОСОБА_3 і інших осіб без укладання трудового договору для виконання відповідних робіт з ремонту покрівлі даху АДРЕСА_1, на виконання якої ФОП ОСОБА_1 (субпідрядник) уклав договір субпідряду №126-16/П-Ск від 04.05.2016 р. з ТОВ «МПБ-Рембуд» (підрядчик), оскільки під час розгляду даної справи не встановлено, а позивачем не доведено належними доказами, що між ним і ОСОБА_2 існували цивільно-правові договірні взаємовідносини.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, та не свідчать про те, що між ним та ОСОБА_2 і іншими трьома особами було укладено цивільно-правові договори на виконання підрядних робіт по ремонту покрівлі даху, оскільки з урахуванням тривалого проміжку часу виконання робіт та їх характеру, а також з огляду на вимоги ч.ч.1-2 ст.205, ч.1 ст.206, ст.208, ст.ст.901-903 Цивільного кодексу України, правочини позивача з зазначеними працівниками повинні були бути вчинені виключно в письмовій формі

Окремо судова колегія звертає увагу на те, що роботи з капітального ремонту покрівлі даху було доручено ФОП ОСОБА_1 (субпідрядник) згідно укладеного з ТОВ «МПБ-Рембуд» (підрядчик) договору субпідряду №126-16/П-Ск від 04.05.2016 р. з урахуванням наявності у позивача відповідних дозволів та допусків до здійснення відповідних ремонтно-будівельних робіт, які фізична особа ОСОБА_2 і інші три фізичні особи - не мали, що відповідно унеможливлювало укладення з ними цивільно-правових договорів на виконання ремонтно-будівельних робіт по капітальному ремонту даху, але не позбавляло права позивача, як підрядника ремонтно-будівельних робіт допустити ОСОБА_2 і інших трьох осіб до виконання трудових функцій у межах діяльності ФОП по договору субпідряду №126-16/П-Ск від 04.05.2016 р., що в даному випадку і відбулося, але без укладання трудових договорів, що також свідчить про правомірність оскаржуваної у цій справі позивачем постанови Головного управління Держпраці у Запорізькій області №76 від 12.12.2016 року та її відповідності вимогам ст. 265 КЗпП України, за якою «юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у 30-кратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.»

Перевіряючи правильність обчислення відповідачем суми штрафних санкцій позивачу, судова колегія враховано, що порушення ч.ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України вчинено ФОП ОСОБА_1 в липні 2016 року і на цей час розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» № 928-VІІІ від 25.12.2015 р. складав 1450 грн., що з урахуванням виявлення перевіркою факту допуску до виконання робіт без укладення трудового договору двох працівників, відповідачем правильно визначено суму штрафу в розмірі 87000 гривень (1450 х 30 х 2 = 87000).

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляцiйної iнстанцiї визнає, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року ґрунтується на всебiчному, повному та об'єктивному з'ясуванню всiх обставин справи, якi мають значення для вирiшення спору, вiдповiдає нормам матерiального та процесуального права, доводи апеляцiйної скарги не спростовують висновкiв суду першої iнстанцiї, викладених у зазначенiй постановi, у зв'язку з чим пiдстав для її змiни чи скасування не вбачається.

Керуючись п.1 ч. 1 ст.198, 205, 206 КАС України, судова колегія, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року - залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та в строки, що визначені ст.212 КАС України

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник