Справа № 591/2088/17
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/2088/17
Провадження № 2-а/591/372/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

при секретарі Кальченко М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Сентищева Євгенія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

25 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Сентищева Є.С. від 15.04.2017 року серії АР № 600064, ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП а саме: за користування під час руху транспортного засобу засобом зв'язку - мобільним телефоном, тримаючи його у руці. Позивач заперечує факт користування ним мобільним телефоном під час руху автомобіля, та пояснив, що він не скоював даного правопорушення. Вважає, що в постанові не вказано місце скоєння правопорушення, не зазначено в якому режимі зафіксовано адміністративне правопорушення, не додано жодних доказів які б доводили вину водія, відсутні свідки, які б могли підтвердити факт правопорушення, відсутні фото, відео зйомка. Позивач вважає, що у постанові про адміністративне правопорушення не зазначена об'єктивна сторона правопорушення. Крім того, позивач вважає, що інспектор поліції не мав права розглядати справу за місцем зупинення транспортного засобу, не надав можливості позивачу повністю скористатися його правами передбаченими ст. 268 КУпАП, не оголосив посадову особу, яка розглядає справу. Позивач вважає, що факт порушення нічим не підтверджений, а ґрунтується на припущеннях. Посилаючись на ст.ст. 122, 247, 251, 255, 256, 258, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 6, 17, 18, 19, 70, 71, 158-163, 167 КАС України, просив скасувати постанову від 15.04.2017 року серії АР № 600064 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача.

В суді позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, пояснив, що він не розмовляв по мобільному телефону під час руху автомобіля, і що відповідачем не надано доказів того, що позивач дійсно розмовляв по мобільному телефону під час руху автомобіля.

Відповідач надав письмові заперечення проти позову (а.с.18-20), суть яких полягає в тому, що 15.04.2017 року згідно з розстановкою сил та засобів УПП в м. Суми інспектор роти №2 батальйону УПП в м. Суми Сентіщев Є.С. (далі відповідач) ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху разом з інспектором Огієнко О.В. Під час несення служби відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», здійснювався контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками. Близько 09-10 години 15.04.2017 року по вул. Іллінській в районі буд. 31 відповідачем було виявлено автомобіль Фольксваген Пассат д.н.з. НОМЕР_1, водій якого під час руху транспортного засобу користувався мобільним телефоном, тримаючи його в руці, чим порушив вимоги п. 2.9д ПДР. Після зупинки автомобіля позивача, відповідач підійшов до позивача, відрекомендувався, пояснив причину зупинки та суть скоєного правопорушення та попросив надати для перевірки документи. Відповідач роз'яснив позивачу ст. 63 Конституції України та права, передбачені ст. 268 КУпАП, та повідомив, що справу буде розглянуто на місці скоєння правопорушення. Після цього, розглянувши в присутності позивача матеріали адміністративної справи, відповідач виніс постанову, оголосив її та вручив копію позивачу. Відповідач зазначає, що весь процес розгляду справи про адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудну відеокамеру, та надав відповідний відеозапис на підтвердження своїх заперечень (а.с.21). Відповідач зазначив, що з відеозапису вбачається, що під час розгляду справи позивач не заперечував того, що дійсно розмовляв по мобільному телефону, однак повідомив при цьому, що просто відповів на дзвінок і одразу поклав слухавку (а.с.20). Представник відповідача вказує, що оскільки адміністративне правопорушення було вчинено позивачем у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи за ч. 2 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції Національної поліції, то відповідно до ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався. Відповідно до п. 4 розділу 1 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Згідно п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене в тому числі і ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративне правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові заперечення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 15.04.2017 року постановою серії АР № 600064 інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Сентищева Є.С. встановлено, що 15.04.2017 року о 09-10 годині водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_1 в м. Суми по вул. Іллінській, під час руху транспортного засобу користувався засобом зв'язку, тримаючи його в руці, а саме: під час руху розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги п. 2.9д ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с. 6).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП).

Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови.

В даній справі строк оскарження позивачем не пропущено, так як позов подано до суду 25 квітня 2017 року (а.с.2).

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідач поліцейський роти № 2 БУПП в м. Суми Сентіщев Є.С. проти позову заперечував шляхом надання письмових заперечень (а.с.18-20), в яких посилався на те, що весь процес розгляду справи про адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудну відеокамеру, і з відеозапису вбачається, що під час розгляду справи водій ОСОБА_1 не заперечував того, що він дійсно розмовляв по мобільному телефону, пояснивши, що просто відповів на дзвінок і одразу поклав слухавку, тобто позивач визнавав факт вчинення ним порушення вимог п. 2.9д ПДР.

В судовому засіданні судом досліджено наданий відповідачем відеозапис з нагрудної відеокамери, закріпленої на форменому одязі полдійцейського, і суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які підтверджують те, що під час розгляду справи позивач сам визнав факт вчинення ним правопорушення, відповівши на запитання інспектора патрульної поліції, що знає яке правопорушення він вчинив і зазначив при цьому, що він просто взяв слухавку мобільного телефону, щоб сказати, що передзвонить (а.с.21).

Дослідивши вказаний доказ, суд також вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що службова особа не відрекомендувалася, що позивачу не були роз'яснені його права відповідно до ст.268 КУпАП, оскільки з відеозапису видно і чутно, що поліцейський представився, назвав причину зупинки, озвучив яке правопорушення допустив позивач, роз'яснив ОСОБА_1 його право визначене ст.63 Конституції, перевірив документи, заслухав пояснення позивача, роз'яснив позивачу його права визначені ст. 268 КУпАП, виніс постанову, оголосив її та вручив копію позивачу, роз'яснивши порядок оскарження.

При цьому суд вважає необґрунтованими доводи позивача, надані ним у судовому засіданні, про те, що він не розмовляв по мобільному телефону під час руху автомобіля, а лише відповів на дзвінок вже після зупинення його працівниками поліції, оскільки з відеозапису чітко вбачається, що позивач після його зупинки працівником поліції сам визнав факт вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення.

Також суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що в постанові не вказано, по якій вулиці міста рухався автомобіль позивача та не зазначена об'єктивна сторона правопорушення, оскільки ці твердження спростовуються самою постановою (а.с.6).

Так, в постанові зазначено дослівно в п.п 5, 6 «керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_1 15.04.2017 року о 09 год. 10 хв. в м. Суми по вул. Іллінській водій під час руху транспортного засобу користувався засобом зв'язку, тримаючи його в руці, а саме: під час руху розмовляв по мобільному телефону, чим порушив вимоги п. 2.9д ПДР», що є викладенням об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, із зазначенням також місця скоєння правопорушення «в м. Суми по вул. Іллінській».

Стосовно доводів позивача щодо порушення вимог закону в частині місця розгляду справи за місцем вчинення правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть……, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук,.., - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В даному випадку суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на місці вчинення адміністративного правопорушення - не призвів до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у ст. 268 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, підтверджується постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора поліції, а також поясненнями самого позивача під час зупинки працівниками поліції, коли позивач визнав факт вчинення ним вказаного правопорушення.

Тому дії інспектора поліції щодо розгляду справи безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення були правомірними і відповідали вищезгаданим нормам діючого законодавства.

Судом встановлено, що стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - накладено на позивача в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, що відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Стосовно вимоги позивача про закриття провадження у справі, то відповідно до аналізу норм ч. 2 ст. 246, п. 3 ч. 1 ст. 293, ст. 294 КУпАП, винесення постанови судом про закриття провадження у справі про адміністративні порушення може мати місце лише у випадку розгляду такої справи судом. Підстави для закриття провадження у справі, встановлені ст.157 КАС України, вичерпні і розширеному застосуванню не підлягають. Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не входить до повноважень адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС України, а тому вимога в частині закриття провадження по справі задоволенню не підлягає.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі маються належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, а тому адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 69, 71, 122, 128, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Сентищева Євгенія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського адміністративного апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова у повному обсязі складена в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова