Справа № 810/3767/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року № 810/3767/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПГ ІНВЕСТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Український консорціум «ЕКОСОРБ» про визнання протиправним та скасування рішення,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до приватного нотаріуса ОСОБА_2 (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29776871 від 26.05.2016, номер запису про право власності: НОМЕР_5, дата, час державної реєстрації: 14.05.2016.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2016 відкрито провадження в адміністративній справі №810/3767/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПГ ІНВЕСТ», залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Український консорціум «ЕКОСОРБ», закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорюваним рішенням відповідача за ТОВ «ПГ Інвест» було зареєстровано право власності на об'єкт нерухомості - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Як стверджує позивач, вказана квартира АДРЕСА_1 без зазначення в адресі корпусу №8 належить йому на праві приватної власності як інвестору будівництва багатоквартирного житлового будинку. Приватний нотаріус Мороз Г.В. здійснив реєстрацію права власності відповідно до чинного законодавства, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НОМЕР_2 від 10.05.2016. Наголошує, що він є власником вказаної квартири, сплативши за неї кошти, на підставі первинної реєстрації права власності на квартиру.

Водночас, за твердженнями позивача, ТОВ «ПГ Інвест» жодних майнових прав на вказану квартиру не має. У зв'язку з цим позивач вважає, що оспорювану державну реєстрацію права власності за ТОВ «ПГ Інвест» було проведено протиправно.

Відповідач заперечень на адміністративний позов не надав.

У судове засідання, призначене на 10.07.2017, особи, які беруть участь у справі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Разом з цим, 10.07.2017 позивачем через канцелярію суду подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи обмежені строки розгляду справи, недопущення їх порушення та безпідставного затягування вирішення спору, приймаючи до уваги, що наявні в матеріалах справи докази в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, а сторони є належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо доказів для з'ясування обставин по справі, суд вважає можливим на підставі статті 128 КАС України розглядати справу за відсутністю представників позивача, відповідача та третіх осіб.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд -

в с т а н о в и в:

23 листопада 2007 року між Українським консорціумом «Екосорб» в особі Фінансового директора Лисенко І.П. (Емітент) з однієї сторони, ОСОБА_1 (Власник облігацій) з другої сторони та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Банк) з третьої сторони був укладений договір бронювання об'єкта нерухомого майна №36-221/Б-ЧК, предметом якого є бронювання Об'єкта інвестування, яким є однокімнатна квартира АДРЕСА_1, а також порядок погашення Облігацій і передачі Об'єкта інвестування у власність Власнику Облігацій (том 1, а.с. 11-23).

Так, відповідно до п. 2.2 даного договору Емітент зобов'язується закріпити за Власником облігацій Об'єкт інвестування і передати його у власність Власнику облігацій в рахунок погашення Пакета облігацій, а Власник облігацій зобов'язується оплатити вартість Пакета облігацій по договору купівлі-продажу цінних паперів, укладеному між Сторонами і пред'явити такий Пакет облігацій до погашення Емітенту у порядку, в строки та на умовах, що визначені цим Договором та Інформацією про випуск.

Пунктом 2.3 вказаного договору Емітент зобов'язується передати у власність облігацій Об'єкт інвестування з такими результатами виконаних в ньому робіт згідно переліку, наведеному у додатку №2 до Договору, що є його невід'ємною частиною.

22.11.2007 між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) в особі директора Департаменту фінансового моніторингу ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №Д/27.2/071122-139 (том 1, а.с. 24-27).

Відповідно до п. 1.1 даного договору Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити на умовах цього Договору цінні папери: облігації безпроцентні цільові іменні серії G, Емітентом яких є Український консорціум «Екосорб», у бездокументарній формі, номінальною вартістю 3000,00 грн. за один цінний папір, кількістю цінністю паперів - 55 шт. загальною номінальною вартістю 165000,00 грн.

Загальна вартість цінних паперів за цим Договором становить 320 849 грн. 10 коп. без ПДВ (п. 1.2 Договору №Д/27.2/071122-139).

Судом встановлено, що 29.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29540016 від 10.05.2016, за ОСОБА_1 було зареєстровано право приватної власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі також - спірна квартира), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10.05.2016 НОМЕР_2 (том 1, а.с. 36).

Отже, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_2 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29776871 від 26.05.2016, на підставі якого право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальностю «ПГ Інвест» (том 1, а.с. 37-38).

Не погоджуючись з рішенням приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу, яким право власності на квартиру АДРЕСА_1, було зареєстровано за ТОВ «ПГ Інвест», позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначаючи, що спірна квартира, власником якої є позивач, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та квартира, власником якої згідно оспорюваного рішення є ТОВ «ПГ Інвест», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є однією і тією ж самою квартирою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відносини, пов'язані із державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-ІV, у редакції Закону України від 26.11.2015 №834-VIII (чинна з 01.01.2016)).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 2 Закону №1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 статі 4 Закону України №1952-IV визначено, що державній реєстрації підлягають право власності; речові права, похідні від права власності; право власності на об'єкт незавершеного будівництва; заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з статтею 27 Закону №1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

За змістом статті 18 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі заяви.

Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, закріплений у частині 1 статті 18 Закону №1952-IV, включає такі етапи: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

У силу положень частини 4 статті 18 Закону №1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону №1952-IV Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №1141).

Пунктом 10 Порядку №1141 передбачено, що під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Відповідно до пункту 11 Порядку №1141 пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:

1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи;

2) за адресою об'єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.

У разі здійснення пошуку з використанням назви населеного пункту зазначається адреса в межах такого населеного пункту - назва вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо) або іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).

У разі здійснення пошуку за назвою селищної, сільської ради зазначається назва селищної або сільської ради, назва іменованого об'єкта (садове товариство, кооператив, природоохоронна установа тощо), номер об'єкта нерухомого майна (будинку, будівлі, споруди), номер корпусу та/або номер окремої частини об'єкта нерухомого майна (квартири, приміщення тощо).

Якщо у складі іменованого об'єкта міститься вулиця, зазначається також назва такої вулиці (проспекту, бульвару, площі, провулку тощо);

3) за кадастровим номером земельної ділянки;

4) за номером запису.

Пошук у Державному реєстрі прав відомостей для цілей отримання інформації з цього Реєстру здійснюється за принципом повного збігу зазначеного ідентифікатора пошуку або повного збігу усіх чи одного з ідентифікаторів пошуку у разі здійснення пошуку за декількома ідентифікаторами.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1141 під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор додатково здійснює пошук інших заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на те саме майно та рішень судів про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією таких прав, у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону №1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Аналіз вказаних положень Закону №1952-IV та Порядку №1141 дає підстави стверджувати, що під час розгляду заяви про державну реєстрацію і поданих документів державний реєстратор має виключну компетенцію у питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

З цією метою державним реєстратором використовуються відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 10.05.2016 НОМЕР_2, право власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, зареєстроване 29.04.2016 за ОСОБА_1 (том 1, а.с. 36).

Таким чином, на момент прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.05.2016 №29776871 право власності на квартиру АДРЕСА_1, вже було зареєстроване за позивачем.

Наведені обставини вказують на наявність очевидних суперечностей між заявленими ТОВ «ПГ Інвест» правами на квартиру АДРЕСА_1, та вже зареєстрованими правами позивача на цю ж квартиру.

Оскільки одночасне існування державної реєстрації кількох прав власності на один і той же об'єкт нерухомого майна суперечить вимогам Закону №1952-ІV, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, рішення відповідача від 26.05.2016 №29776871, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1, за ТОВ «ПГ Інвест» є протиправним та підлягає скасуванню.

У позовній заяві позивач також акцентував увагу суду, що реєструючи право власності на спірну квартиру за ТОВ «ПГ Інвест», відповідач в односторонньому порядку змінив адресу розташування квартири, що фактично призвело до існування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно двох окремих розділів Державного реєстру прав на один і той же об'єкт нерухомості, проте стосовно різних суб'єктів.

З матеріалів справи судом з'ясовано, що за наслідками реєстраційних дій, вчинених на підставі документів, поданих позивачем, спірній квартирі присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_3, при цьому адресою квартири є: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 36).

Водночас, за наслідками оскаржуваних у цій справі реєстраційних дій, вчинених на підставі документів, поданих ТОВ «ПГ Інвест», спірній квартирі присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_4, при цьому адресою об'єкта нерухомого майна є: АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 38).

Суд зазначає, що ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2016, 20.12.2016, 24.01.2017 у розглядуваній справі було витребувано від відповідача письмові пояснення та докази передачі матеріалів реєстраційної справи щодо об'єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкту нерухомості НОМЕР_4) до відповідного органу, до якого перейшли функції з державної реєстрації права власності на нерухоме майно, у разі залишення зобов'язано відповідача надати суду копії всіх документів щодо реєстрації права власності на вказаний вище об'єкт нерухомого майна. Також, у зв'язку з умисним неподанням відповідачем витребуваних документів, ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 10.02.2017, 13.03.2017 було застосовані заходи з їх тимчасового вилучення.

Окрім того, додаткові докази та пояснення щодо проведення державної реєстрації права власності щодо об'єкту нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 для вирішення адміністративної справи №810/3767/16 було витребувано ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2016, 24.01.2017, 10.02.2017, 13.03.2017 у третьої особи ТОВ «ПГ Інвест», Головного територіального управління юстиції у Київській області як правонаступника Реєстраційної служби Києво-Святтошинського РУЮ та у Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області.

У відповідь на ухвали суду Головне територіальне управління юстиції у Київській області листом від 29.12.2016 №26241-7-5 повідомило суд, що не має можливості надати пояснення на виконання ухвали суду від 20.12.2016. Зазначила також, що нотаріальна діяльність приватного нотаріуса ОСОБА_2 тимчасово зупинена на підставі наказу Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19 серпня 2016 року №487/6 (том 1, а.с. 152-154).

Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, на виконання вищезазначених ухвал, листами від 13.01.2017 №06-14/27 та 08.02.2017 №06-14/172 повідомила суд, що реєстраційна справа на об'єкт нерухомого майна - АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомості НОМЕР_4) - серед справ, переданих до Києво-Святошинської районної державної адміністрації не знаходиться та вищезазначена реєстраційна справа до Києво-Святошинської районної державної адміністрації не надходила (том 2, а.с. 1, 51).

Відповідач та третя особа ТОВ «ПГ Інвест» жодних додаткових документів та пояснень на виконання низки ухвал суду не надали.

Суд зазначає, що в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №810/2808/16 за позовом ОСОБА_8 до приватного нотаріуса ОСОБА_2, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПГ Інвест», Український Консорціум «ЕКОСОРБ» про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29700066 від 22 травня 2016 року 20:02:03 з тих самих підстав. Вказане рішення стосується державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 у справі №810/2808/16, що набрала законної сили, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29700066 від 22 травня 2016 року 20:02:03 (том 2, а.с. 7-14).

Суд у справі №810/2808/16 зазначив, що факт відсутності окремих корпусів за адресою АДРЕСА_2 підтверджується Протоколом виїзного судового засідання від 11.11.2016 р., на якому судом було оглянуто територію, де знаходиться багатоповерховий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2. За результатами огляду встановлено, що даний будинок за вказаною адресою є суцільною будовою «П-подібної» форми. Окремих корпусів за вказаною адресою під час огляду не виявлено.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд наголошує, що жодних доказів про наявність корпусів за адресою АДРЕСА_2 відповідач або треті особи не надали, іншого матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оспорюване рішення, здійснив державну реєстрацію права власності за ТОВ «ПГ Інвест» на той самий об'єкт нерухомого майна, речові права на який вже були зареєстровані за позивачем.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 555,00 грн. згідно платіжного доручення від 11.11.2016 №87 (том, а.с. 2).

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп. 1 п.3 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами та доповненнями) за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» №928-VIII від 25.12.2015 установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1550 гривень.

Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 551,20 грн. (1378х0,4).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, проте таке клопотання позивачем під час розгляду справи не подано. Отже питання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору з Державного бюджету України може бути вирішено ухвалою суду окремо за клопотанням позивача в порядку письмового провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29776871 від 26.05.2016.

3. Стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_3) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_4).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.