Справа № 489/357/17
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/357/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва (нині - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25.01.2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва про визнання протиправним та скасування рішення від 23.12.2016р. №95/1 про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язання з 19.07.2016р. здійснити нарахування та виплату йому пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20.02.2017р. позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, просить постанову суду скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно із п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання, належним чином повідомлені про розгляд справи, не прибули сторони, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював: в період з 01.08.1980р. по 06.11.1980р. на посаді виконроба в колгоспі «Червона Україна»; в період з 09.11.1980р. по 04.06.1982р. проходив військову строкову службу; з 15.08.1982р. по 12.09.1983р. на посаді старшого інженера виробничого відділу в Миколаївському обласному колгоспному об'єднанні по будівництву; з 14.09.1983р. по 18.08.1987р. на посаді майстра ПМК-249 тресту «Миколаївсільбуд» (01.04.1986р. перейменовано в Миколаївська МПМК-2); з 19.08.1987р. по 02.02.1998р. на посаді виконроба (старшого виконроба) Миколаївського МПМК-2 (27.12.1995р. реорганізовано в ВАТ «Миколаївська МПМК-2»); з 02.02.1998р. по 31.01.2000р. на посаді старшого менеджера ЗАТ «Н. Ітера»; з 01.02.2000р. по 30.04.2000р. на посаді керівника групи департаменту газу ЗАТ «Н. Ітера»; з 01.05.2000р. по 01.03.2001р. на посаді керівника відділу обліку споживання газу ЗАТ «Н. Ітера»; з 02.03.2001р. по 04.06.2001р. на посаді головного менеджера з будівництва концерну «Санта Рес»; з 05.06.2001р. по 02.05.2005р. на посаді виконроба (старшого виконроба) ВАТ «Миколаївська МПМК-2»; з 03.05.2005р. по 07.01.2008р. на посаді заступника голови ВАТ «Миколаївська МПМК-2»; з 08.01.2008р. по 19.04.2012р. на посаді головного інженера ВАТ «Миколаївська МПМК-2» (з 06.06.2011р. - ПрАТ «Миколаївська МПМК-2»); з 20.04.2012р. по 03.12.2012р. на посаді голови правління ПрАТ «Миколаївська МПМК-2»; з 11.02.2013р. по 28.02.2013р. на посаді головного технолога ПрАТ «Миколаївський завод залізобетонних виробів»; з 01.03.2013р. по 30.04.2013р. на посаді начальника відділу охорони праці ПрАТ «Миколаївський завод залізобетонних виробів»; з 01.05.2013р. по 01.03.2015р. на посаді головного технолога ПрАТ «Миколаївський завод залізобетонних виробів» (з 16.05.2013р. - ТОВ «Миколаївський завод залізобетонних виробів»); з 02.03.2015р. по 06.09.2015р. на посаді начальника цеху ТОВ «Миколаївський завод залізобетонних виробів»; з 07.09.2015р. по 10.11.2015р. на посаді головного технолога ТОВ «Миколаївський завод залізобетонних виробів»; з 11.11.2015р. по теперішній час на посаді начальника цеху ТОВ «Миколаївський завод залізобетонних виробів».

Довідками ПрГП «Приінгулля» (правонаступник колгоспу «Червона Україна») №125, 126 від 27.11.2015р. підтверджується факт роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Червона Україна» з 01.08.1980р. по 06.11.1980р. на будівництві нових жилих будинків для колгоспників, повний робочий день на посаді виконроба, яка віднесена до п.«б» розділу ХХІХ списку №2 затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р.

Довідкою ТОВ «Миколаївська міжгосподарська пересувна механізована колона №2» №14 від 26.09.2016р. підтверджується факт роботи ОСОБА_1 в ПМК-249 тресту «Миколаївбуд» повний робочий день на посаді майстра та виконробу в період з 27.10.1983р. по 03.01.1988р. та з 01.10.1990р. по 31.12.1991р., які передбачені п.«б» розділу ХХІХ списку №2 затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р. (5 років 5 місяців 6 днів).

З матеріалів справи вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, складає 40 років 7 місяців.

У вересні 2016р. позивач звернувся до УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

Проте, рішенням УПФУ в Центральному районі м.Миколаєва №95/1 від 23.12.2016р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв'язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, доводи сторін та докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Так, відповідно до абзацу 1 п. «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Абзацом 4 п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

На дату звернення за призначенням пенсії позивач досяг віку 58 років. Таким чином, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідно мати не менше 6 років 3 місяців стажу роботи на посадах, передбачених списком №2.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Відповідно до п.1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що робота, яку виконував позивач до моменту призову на військову службу законодавством віднесена до посад з шкідливими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію за списком №2, та період проходження строкової військової служби з 09.11.1980 р. по 04.06.1982 р. (1 рік 6 місяців 26 днів) підлягає зарахуванню до пільгового стажу за списком №2.

Таким чином, судом встановлено, що загальний стаж роботи позивача на посадах зі шкідливими умовами праці, які дають право на пільгову пенсію за списком №2, становить з 01.08.1980р. по 06.11.1980р. (3 місяці 5 днів), з 09.11.1980р. по 04.06.1982р. (1 рік 6 місяців 26 днів), з 14.09.1983 р. по 31.12.1991 р. (5 років 5 місяців 6 днів), що разом складає 7 років 3 місяці 6 днів, - більше ніж 6 років 3 місяця, тому судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на пільгову пенсію, оскільки наявність пільгового стажу роботи позивача за списком № 2 підтверджено відповідними записами у трудовій книжці, правомірність яких не оспорюється.

За таких обставин, позивач обґрунтовано звернувся до суду за захистом порушеного відповідачем конституційного права на отримання пільгової пенсії за віком та зазначене право підлягає відновленню у судовому порядку.

Разом з тим, відповідно до п.18 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України (згідно із Законом №1774-VIII від 06.12.2016р.)

Приймаючи до уваги, що Пенсійний фонд України звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому застосовуючи аналогію закону понесені витрати позивачем повинні бути компенсовані за рахунок Державного бюджету України.

Отже, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення судом першої інстанції судового збору з управління Пенсійного фонду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але допустив помилку при стягненні судового збору, тому постанова суду першої інстанції в порядку ст.201 КАС України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва задовольнити частково, постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2017 року змінити в частині стягнення судового збору.

Викласти абзац 6 резолютивної частини постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 лютого 2017 року в наступній редакції: «Компенсувати судові витрати ОСОБА_1 зі сплати судового збору згідно квитанції від 16.01.2017р. №0.0.686912573.1 у сумі 640грн. за рахунок Державного бюджету України. Виконання судового рішення щодо повернення судового збору доручити Головному управлінню Державної казначейської служби України в Миколаївський області».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія