Справа № 404/1498/17(2-а/404/261/17)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2017 рокусправа № 404/1498/17(2-а/404/261/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2017 р. у справі № 404/1498/17(2-а/404/261/17)

за позовом ОСОБА_2

до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

"13" березня 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області в якому просив визнати неправомірними дії щодо відмови в зарахуванні до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: час строкової військової служби (з 19.05.1969 року по 09.06.1971 року) 2 роки 21 день; навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті (з 01.09.1972 року по 29.06.1976 року) зараховується половина строку навчання 01 рік 11 місяців 00 днів; часу роботи на посаді помічника прокурора Кіровського району м. Кіровограда (з 24.08.1977 року по 26.07.1979 року) 1 рік 11 місяців 3 дні, часу роботи на посаді помічника прокурора м. Кіровограда (з 27.07.1979 року по 14.03.1983 року) 3 роки 7 місяців 18 днів,часу роботи на посаді прокурора відділу нагляду за розглядом кримінальних справ у судах прокуратури Кіровоградської області (з 05.11.1990 року по 17.06 1991 року) 7 місяців 13 днів), просить зобов'язати Кіровоградське об'єднане Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: час строкової військової служби (з 19.05.1969 року по 09.06.1971 року) 2 роки 21 день; навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті (з 01.09.1972 року по 29.06.1976 року) зараховується половина строку навчання 01 рік 11 місяців 00 днів; часу роботи на посаді помічника прокурора Кіровського району м. Кіровограда (з 24.08.1977 року по 26.07.1979 року) 1 рік 11 місяців 3 дні, часу роботи на посаді помічника прокурора м. Кіровограда (з 27.07.1979 року по 14.03.1983 року) 3 роки 7 місяців 18 днів,часу роботи на посаді прокурора відділу нагляду за розглядом кримінальних справ у судах прокуратури Кіровоградської області (з 05.11.1990 року по 17 06 1991 року) 7 місяців 13 днів та зобов'язати Кропивницьке об'єднане Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області нарахувати та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 90 % від заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, з подальшим перерахуванням у випадку зміни заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді на якій працював, та був звільнений у відставку, починаючи з дня звернення до пенсійного фонду, а саме з 08 червня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем протиправно відмовлено у призначенні довічного грошового утримання судді у відставці, незважаючи на те, що позивачем надано документи, що підтверджують наявність необхідного стажу.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2017 р. у справі № 404/1498/17(2-а/404/261/17) адміністративний позов ОСОБА_2 до Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання до вчинення дій - задоволено.

Судом встановлено, що позивач працював на посаді судді, в листопаді 2015 року звільнений у відставку з посади судді апеляційного суду. Звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці. Відповідачем призначено довічне грошове утримання в розмірі 88% грошового утримання судді у відставці, яке в подальшому зменшено до 80%. Судом встановлено, що відповідачем під час розрахунку розміру грошового утримання до стажу на посаді судді не враховано періоди роботи на посаді помічника прокурора та прокурора, а також період проходження військової служби. На підставі дослідження встановлених по справі обставин суд дійшов висновку, що на момент виникнення у позивача права на відставку, була чинною редакція закону, яка передбачала зарахування до стажу на посаді судді періодів роботи на посаді помічника прокурора, прокурора та періоду проходження військової служби. Наведене обумовило прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду, Кропивницьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2017 р. у справі № 404/1498/17(2-а/404/261/17), як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що довічне грошове утримання судді у відставці призначено позивачу відповідно до редакції Закону України «Про судоустрій та статус суддів», яка не передбачає зарахування стажу на посаді прокурора або помічника прокурора дає стажу роботи, що дає судді право на відставку. Скаржник наголошує на тому що як орган державної влади діє у відповідності до норм чинного законодавства.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 788-VІІІ від 12.11.2015 року звільнений з посади судді апеляційного суду Кіровоградської області у відставку, на підставі поданої заяви від 26.02.2015 року.

Наказом голови апеляційного суду Кіровоградської області «Про відрахування судді ОСОБА_2 зі штату суду у зв'язку зі звільненням у відставку» № 27-к від 24.12.2015 року звільнений з вказаної посади у відставку.

28.12.2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді із заявою про призначення щомісячного довічного утримання як судді у відставці, після чого його було взято на облік, та призначено відповідні виплати.

Листом Кіровоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області від 27.07.2016 року №212/К-11 повідомлено, що позивачу призначене щомісячне довічне грошове утримання з 08.06.2016 року відповідно до довідки за № 56 виданої Апеляційним судом Кіровоградської області 13.06.2016 року в розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З розпорядження Кіровоградського об'єднаного УПФУ № 812611 від 20.07.2016 року вбачається, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання з 08.06.2016 року в розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зарахувавши до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання суді у відставці лише стаж роботи на посаді судді 18 років 5 днів та час роботи в органах прокуратури 6 років 2 місяці 4 дні.

Розпорядженням Кропивницького об'єднаного УПФУ № 812611 від 25.01.2017 року розмір призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 08.06.2016 року в розмірі 88% грошового утримання судді, зменшено до 80%.

Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, Позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач має право на отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці у розмірі 88% від заробітної плати діючого судді.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У відповідності до ч.1 ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В силу вимог ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

Проголосивши незалежність і недоторканість суддів, Конституція України передбачила однією з гарантій цієї незалежності право судді на відставку (п.9 ч.5 ст.126 Конституції України).

Отже, зміст поняття «право на відставку» слід розуміти як одну із позитивних підстав припинення суддею своїх повноважень з одночасним гарантуванням отримання належного матеріального забезпечення як складової соціальних гарантій незалежності суддів.

Так, як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання. Особливість щомісячного довічного грошового утримання полягає у правовому регулюванні, а також у джерелах його фінансування, які визначені Конституцією України та Законом України «Про статус суддів». Згідно з ч.1 ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів. Це положення передбачає і фінансування щомісячного довічного грошового утримання суддів за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України (абзац восьмий пункту 7 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання). Особливий порядок фінансування судів і діяльності суддів є однією з конституційних гарантій їх незалежності, що закріплюється у статті 126 Конституції України, і спрямований на забезпечення належних умов для здійснення незалежного правосуддя.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у зв'язку з тим, що вона не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту чи обсягу гарантій незалежності суддів, а тому суперечить ст.126 Основного Закону України та вказано, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

У вказаному рішенні Конституційний суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації, як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсії) чи внаслідок припинення повноважень чи набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

При цьому, у зазначеному рішенні Конституційний Суд України наголосив, що неодноразово висловлював та враховує попередні правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів, зокрема і суддів у відставці, що були викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008.

Згідно ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України»), Конституційний Суд України, у п.8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03 червня 2013 року зазначив, що підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону №2453 в редакції до змін, внесених Законом №3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року підлягає застосуванню ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

На час звільнення позивача у відставку був чинним Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), ст. 120 даного Закону передбачає, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У відповідності до положень ч.1 ст. 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною 3 статті 141 Закону № 2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №1-8/2016, визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (редакція до 28.03.2015 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як встановлено судом, позивача призначено суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда в червні 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» (що діяв на момент зайняття позивачем посади судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Вищої Ради Юстиції від 17.09.2015 року №529/0/15-15 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_2 з посади судді апеляційного суду Кіровоградської област10 років 01 місяць 24 дні стажу, який складається з з періоду проходження строкової військової служби (з 19.05.1969 року по 09.06.1971 року) 2 роки 21 день; половини строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті (з 01.09.1972 року по 29.06.1976 року) 1 рік 11 місяців; роботи на посаді помічника прокурора Кіровського району м. Кіровограда ( з 24.08. 1977 року по 26.07.1979 року) 1 рік 11 місяців 3 дні, на посаді помічника прокурора м. Кіровограда (з 27.07.1979 року по 14.03.1983 року) 3 роки 7 місяців 18 днів, на посаді прокурора відділу нагляду за розглядом кримінальних справ у судах прокуратури Кіровоградської області (з 05.11.1990 року по 17.06.1991 року) 7 місяців 13 днів. Таким чином, загальний стаж роботи ОСОБА_2 становить 28 років 1 місяць 28 днів, що дає йому право на звільнення з посади судді у відставку.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що при прийнятті Верховною Радою України постанови «Про звільнення суддів» від 12.11.2015 року 788-УШ було враховано наявний у позивача стаж (період роботи в органах прокуратури), до стажу на посаді судді, який дає право на відставку та відповідно на призначення довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у відповідача підстав для неврахування зазначеного стажу при визначенні розміру довічного утримання судді у відставці ОСОБА_2., та вважає, що наявними є підстави для призначення позивачу довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді.

У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 зазначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантування фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту.

Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України, також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 22 травня року №10-рп/2008, від 3 червня 2013 року №3-рп/2013.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач на час подання заяви про звільнення у відставку мав стаж роботи, який надавав йому право на звільнення з посади судді у відставку, та отримання довічного грошового утримання у розмірі 90% відсотків від утримання судді, згідно постанови Верховної Ради України від 12.11.2015 року право позивача на відставку було реалізоване, відтак у відповідності до ст.. 126 Конституції України позивач набув і право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій пенсійного органу щодо призначення позивачу довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80%, із зобов'язанням відповідача врахувати для призначення грошового утримання до стажу роботи на посаді судді періоду роботи в органах прокуратури, здійснити перерахунок та виплачувати довічне грошове утримання у розмірі 90% від заробітку судді, який працює на відповідній посаді.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав її скасування.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Кропивницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2017 р. у справі № 404/1498/17(2-а/404/261/17) - залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 травня 2017 р. у справі № 404/1498/17(2-а/404/261/17) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко