Справа № 819/556/17
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6548/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Теребовлянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року у справі № 819/556/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

31.03.2017 р. позивачі ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі про повернення збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8965,71 грн.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року позов задоволено. Суд зобов'язав Теребовлянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (правонаступник Управління Пенсійного фонду україни в Гусятинському районі) сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби у Густинському районі Тернопільської області подання про повернення збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна ОСОБА_1 в розмірі 1497,37 грн. який сплачений згідно квитанції від 20 грудня 2013 року № та ОСОБА_2 - в розмірі 1497,37 грн. який сплачений згідно квитанції № від 20 грудня 2013 року.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Теребовлянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом при винесенні постанови порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року скасувати та прийняти нову якою в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.41 КАС України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

23.12.2013 рок між позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями, який посвідчений приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Гречанівським А.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 1581.

При цьому, позивачі сплатили збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 1 % від його вартості в розмірі - 2994 грн 74 коп., що підтверджується матеріалами справи.

01.03.2017 року ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області із заявою про повернення надміру сплаченого пенсійного збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

На звернення позивача з приводу повернення сплачених коштів, відповідач Управління Пенсійного фонду України в Гусятинському районі Тернопільської області листом від 02.03.2017 № 783/03 повідомив позивача про відсутність підстав для повернення зазначених коштів у зв'язку із тим, що пенсійний орган не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ, організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетом і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадяни, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають його вперше.

Отже, із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки: громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла, та громадяни, які придбавають житло вперше.

Як видно із матеріалів справи, позивачі вперше придбали нерухоме майно та сплатили збір на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 2994 грн 74 коп. хоча, звільнені від сплати даного збору.

Зазначені обставини підтверджені довідкою Гусятинського районного комунального бюро технічної інвентаризації № 128 від 28.03.2017 року, довідкою Державного Ощадного банку України № 83 від 28.03.2017 року, свідоцтвом на право власності серії НОМЕР_3 від 10.09.2007 року.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Державного казначейства України від 03.09.2013 року №787.

Зазначений Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі.

Відповідно до п.5 зазначеного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що повернення коштів повинно бути здійснено з дотриманням ряду умов, визначених чинним законодавством, а в даному випадку, за поданням органу Пенсійного фонду.

Разом з цим запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, держава зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному ж випадку - всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Доводи апелянта про неможливість встановлення достовірності даних того, що позивачем вперше придбано житло, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, держава зобов'язана забезпечити його реалізацію. В протилежному ж випадку - всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Частиною 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тому, за відсутності на даний час відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше, органи Пенсійного фонду України зобов'язані доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов'язана сплачувати збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, орган Пенсійного фонду як суб'єкт владних повноважень не зміг у встановленому порядку довести правомірність своїх дій.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Теребовлянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 травня 2017 року у справі № 819/556/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Суддя Н. В. Бруновська
Суддя М. В. Костів
Суддя Р. М. Шавель

Ухвала складена в повному обсязі 17.07.2017 року.