Справа № 815/103/17
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2017-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/103/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши у приміщенні суду в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, Суворовського ВП ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління МВС України в Одеській області №1500 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ оперуповноваженого СКР Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_1, поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області з 07.11.2015 року та стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, Суворовського ВП ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління МВС України в Одеській області №1500 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ оперуповноваженого СКР Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_1, поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області з 07.11.2015 року та стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні 12.07.2017 року позивач подав письмову заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та не заявив клопотань про витребування додаткових письмових доказів, допиту свідків чи експертів по цій справі та просив розглянути справу за його відсутності. Представники відповідача - Головного управління МВС України в Одеській області заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у письмових запереченнях проти позову. Представник Головного управління Національної поліції в Одеській області, Суворівського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області та Суворівського ВП ГУ НП в Одеській області були сповіщені належним чином про день час та місце слухання справи (а.с.131-133), але не прибули в судове засідання без поважних причин, в зв'язку із чим, суд на підставі положень ч.6 ст.128 КАС України, суд ухвалив рішення розглянути справу в порядку письмового провадження 24.07.2017 року за наявними в справі письмовими доказами та запереченнями.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановлює наступні факти та обставини:

Позивач проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, що згідно положень п.15 ч.1 ст.3 КАС України відноситься до поняття публічної служби, спори щодо проходження якої, у тому числі й спори щодо прийняття, звільнення з неї, отримання відповідних компенсацій, пов`язаних з її проходженням згідно п.2 ч.2 ст.17 КАС України віднесені до компетенції адміністративних судів та повинні розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Позивач з лютого 2003 року проходив службу в органах МВС України та згідно наказу від 18.06.2015 року №377 о/с (а.с.62) проходив службу на посаді оперуповноваженого СКР Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

04.11.2015 року, у зв'язку із виявлення бажання проходити службу в поліції, позивачем на ім'я начальника ГУМВС України в Одеській області був поданий рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "з" у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

З отриманого позивачем витягу з наказу начальника ГУ МВС України в Одеській області №1500 о/с від 04.11.2015 року (а.с.60) стало відомо про його звільнення з 06.11.2015 року з посади заступника начальника слідчого відділу ОМУ ГУМВС України в Одеській області згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів).

Позивач не погоджується із таким противоправним звільненням та просить визнати протиправним та скасувати вищенаведений наказ № 1500 о/с від 04.11.2015 року у частині його звільнення за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів), оскільки його таким, що прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до висновку про протиправність оскарженого наказу про звільнення позивача з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 10 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Вказані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 11 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону.

Пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28.10.2015 року чинної на день звільнення) передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, вищезаначені норми Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про національну поліцію" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, на які йдеться посилання у спірному наказі містять три підстави для звільнення особи зі служби через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, начальник органу прямо зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється.

Однак, відповідач не тільки жодним чином не обґрунтував відсутність можливості подальшого використання позивача на службі та не врахував відсутність відмови позивача від проходження служби в поліції та не перевірив взагалі можливість реалізації його права на прийняття на службу до поліції, а самедо Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Поза увагою залишилася заявва позивача (а.с.61) подана ним 11.11.2015 року на ім'я начальника ГУ МВС України в Одеській області про звільнення за пунктом 64 "з" у зв'язку з висловлюванням бажання проходити службу в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 року працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення зазначеного Закону, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до пункту 1 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Національну поліцію», цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім: 1) пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування (перше опублікування 06.08.2015 року), таким чином пункт 9 набрав чинності з 07.08.2015 року.

В порушення вимог пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року, з моменту опублікування Закону України "Про національну поліцію" (з 06.08.2015 року) та до прийняття спірного наказу (04.11.2015 року) про звільнення позивача за пунктом 64 "з" (через скорочення штату) йому не було запропоновано жодної посади (рівнозначної, вищої чи нижчої) в органах поліції, взагалі не було перевірено можливості його подальшого використання на службі та відповідності вимогам поліцейського у порушення пункту 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за наявності виявленого у рапорті від 04.11.2015 року бажання продовжити службу в органах Національної поліції не вирішено питання про перевод позивача до Головного управління Національної поліції в Одеськії області.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції, пердбачені статтєю 49 Закону України "Про національну поліцію", відповідно до якої, на службу в поліції можуть бути прийняті громадяни України віком від 18 років, які мають повну загальну середню освіту, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, які володіють українською мовою.

Незалежно від професійних та особистих якостей, рівня фізичної підготовки та стану здоров'я на службу в поліції не можуть бути прийняті особи у випадках, визначених частиною другою статті 61 цього Закону, а також особи які: 1) відмовляються від взяття на себе зобов'язань дотримуватися обмежень та/або від складання Присяги поліцейського, визначених законом; 2) особи, які звільнені або мали бути звільнені з посад на підставі Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до ст.50 зазначеного Закону громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, з метою визначення стану їхнього здоров'я зобов'язані пройти медичні обстеження, а також перевірку рівня фізичної підготовки, психофізіологічне обстеження, обстеження на предмет виявлення алкогольної, наркотичної та токсичної залежності в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України. Громадяни України, які виявили бажання вступити на службу в поліції, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі. Відповідно до порядку, встановленого законом, щодо осіб, які претендують на службу в поліції, проводиться спеціальна перевірка, порядок проведення якої визначається законом та іншими нормативно-правовими актами.

Обмеження, пов'язані зі службою в поліції визначені статею 61 Закону України "Про національну поліцію".

Позивач з 18.06.2015 року проходив службу на посаді оперуповноваженого СКР Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. В органах МВС з лютого 2003 року. Обмежень, пов'язаних зі службою у полиції згідно до ст.61 Закону України "Про національну поліцію" не має.

Отже, позивач має достатній досвід у роботі, знання, відповідну кваліфікацію, бажання працювати в поліції та відповідає вимогам поліцейського, що передбачені діючим законодавством України. Разом з тим, начальником ГУМВС України в Одеській області залишено поза увагою та взагалі не розглянуто рапорт на його ім'я поданого 04.11.2015 року в якому було висловлено бажання проходити службу в Головному управлінні Національної поліції в Одеській області, як це передбачено пунктом 9 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо можливості проходження позивачем служби в органах Національної поліції свідчать факти, встановлені під час розгляду справи.

Так, згідно пояснень свідків ОСОБА_2 (а.с.78), ОСОБА_3 (а.с.115) позивач продовжував проходити службу в Суворівському ВП ГУ НП в Одеській області вже нібито після його звільнення (06.11.2015 року), а саме виконував обов'язки служби 15,16 листопада 2015 року та пізніше.

Згідно витребуваного судом книги нарядів Суворівського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області за листопад 2015 року (а.с.90-96) вбачається, що позивач заступав у добовий наряд чергування по відділу 16.11.2015 року (а.с.96) вже нібито після свого звільнення.

Вказані об'єктивні дані свідчать про те, що позивач бажав проходити службу в ОВС та фактично проходив її та ніс всі її обов'язки після 06.11.2015 року, а це свідчить про те, що наказ від 04.11.2015 року №1500 о/с про його звільнення з ОВС з 06.11.2015 року був виданий значно пізніше, в порушення порядку звільнення працівників ОВС, встановленого Положення про проходження служби в ОВС.

Окрім того, на момент прийняття 04.11.2015 року спірного наказу в частині звільнення позивача за пунктом 64 "г" (через скорочення штату) з 06.11.2015 року, Головного Управління Національної поліції в Одеській області, в якому він висловив бажання проходити службу, ще не було утворено, що зумовило порушення його права на подання заяви особисто до такого органу поліції з висловленням бажанням проходити службу саме у такому органі поліції та взагалі, розгляду його кандидатури на посаду в поліції, бажання про перехід до якої мною було висловлено у рапорті від 04.11.2015 року.

Державна реєстрація Головного Управління Національної поліції в Одеській області проведена 07.11.2015 року, номер запису: 0056462, тобто на наступний день після звільнення позивача.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржений позивачем наказ про його звільнення прийнятий після граничного строку можливого звільнення (після 06.11.2015 року), за відсутності всіх необхідних наведених вище правових підстав, що згідно положень ч.3 ст.2 КАС України надає суду змоги прийти до висновку про його протиправність, в зв'язку із чим, позовна вимога щодо визнання його протиправним та скасування відносно позивача підлягає задоволенню на підставі положень ч.2 ст.162 КАС України.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ (на час звільнення позивача 06.11.2015 року) регулювались Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (надалі - Положення).

Відповідно до п.24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, постановлено ліквідувати Головне Управління МВС України в Одеській області та утворити Головне Управління Національної поліції в Одеській області.

Як вбачається з відповіді на запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач ГУ МВС України в Одеській області (ідентифікаційний код 08592268) з 10.11.2015 року перебуває у стані припинення. Проте на теперішній час запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про припинення юридичної особи ГУ МВС України в Одеській області не внесено.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Крім того, згідно із ч.9. ст.36 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Відповідно до ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи припиняється з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

За таких обставин суд вважає, що позивач згідно вимог п.24 Положення підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на посаді оперуповноваженого СКР Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області з дати його звільнення з 06.11.2015 року.

Також з відповідача - Головного управління МВС України в Одеській області згідно п.24 Положення підлягає стягненню грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один рік, тобто за період з 07.11.2015 року по 07.11.2016 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення позивача 2711,58 грн. згідно довідки УФЗБО ГУ МВС України в Одеській області від 18.07.2017 року №14/1-1002 за мінусом одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 14885,79 грн., яку позивач отримав 18.04.2016 року видатковий касовий ордер №18 (а.с.77).

Відповідно до положень ст.256 КАС України у разі задоволення позовних вимог щодо поновлення на публічній службі суд повинен звернути в цій частині постанову суду до негайного виконання.

Представником відповідача ГУ МВС України в Одеській області подане клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду від 23.01.2017 року №40/59 (а.с.24-26) у зв'язку із пропуском строку звернення до суду, посилаючись на те, що позивачем наказ про звільнення був прийнятий 04.11.2015 року, тоді як до суду позивач звернувся лише 30.12.2016 року з пропущенням встановленого ч.3 ст.99 КАС України місячного строку.

Розглянувши вказане клопотання суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 3 ст.99 КАС України встановлений місячний строк звернення до суду по спорах з питань проходження публічної служби.

Згідно положень ч.2 ст.99 КАС України цей строк повинен обраховуватись з дати коли особа дізналась, або повинна була дізнатись про порушення свого права чи охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до наданого представником відповідача першого аркушу особової справи позивача (а.с.56) на ньому не зазначена дата отримання позивачем копії наказу про звільнення та трудової книжки та взагалі не надано доказів ознайомлення позивача з наказом про звільнення, що є обов'язком відповідача.

Окрім того, згідно даних видаткового касового ордеру №18 (а.с.77) остаточний розрахунок з позивачем здійснювався значно пізніше дати його звільнення а саме 18.04.2016 року та не надано доказів представником відповідача про те, що цей розрахунок був остаточний.

Оскільки представник відповідача не надав доказів своєчасного ознайомлення позивача з наказом про звільнення, строк звернення до суду не почав витікати.

Адміністративний позов по цій справі надійшов до Одеського окружного адміністративного суду 30.12.2016 року (а.с.4), тобто в межах строку звернення до суду, встановленого ч.3 ст.99 КАС України.

За таких обставин, позивач не пропустив строк звернення до суду, а тому у суду відсутні підстави для застосування до заявлених ним позовних вимог наслідків, передбачених ст.100 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.94,158-163,256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №1500 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ оперуповноваженого СКР Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області майора міліції ОСОБА_1.

3. Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого СКР Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області з 06.11.2015 року.

4. Зобов'язати Головне управління МВС України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по 07.11.2016 року, виходячи з середньомісячного грошового забезпечення позивача 2395,33 грн. згідно довідки Суворівського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області від 15.02.2017 року №14 за мінусом одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 14885,79 грн..

5. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого СКР Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області з 06.11.2015 року та виплати грошового забезпечення за один місяць в розмірі 2711,58 грн.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Єфіменко К.С.