Справа № 813/904/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/4747/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Шинкар Т.І., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про повернення безпідставно сплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про повернення безпідставно сплачених коштів в розмірі 9 264,50 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час укладення купівлі-продажу нерухомого майна позивач сплатив 9 264,50 грн.. збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості, хоча був звільнений від сплати збору на підставі п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування». 17.02.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив повернути йому помилково сплачені 9 264,50 грн. на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від його вартості. Стверджує, що відповідачем безпідставно відмовлено у задоволенні його заяви від 17.02.2017 року, хоча всі необхідні документи було до заяви долучено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.03.2017 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова щодо внесення подання до Управління державного казначейства України у Галицькому районі м. Львова про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 9 264,50 грн., оформлену листом від 20.02.2017 р. №2936/05-14. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова сформувати та подати до Управління державного казначейства України у Галицькому районі м. Львова подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 9 264,50 грн..

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Управлінням Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова подано апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, підстав зазначених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що представлені позивачем документи на придбання майна не можуть вважатися тими доказами, які підтверджують факт придбання ним майна вперше, а ПФУ не володіє інформацією стосовно прав власності громадян на нерухоме майно, тому позбавлене можливості встановити придбання житла конкретною особою вперше.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність механізму перевірки інформації про те, чи вперше особа придбала житло, не може бути підставою для відмови у поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки порушує право позивача на придбання житла вперше без сплати відповідних страхових внесків до ПФУ.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10.12.2015 р. між ОСОБА_1 та Дочірнім підприємством «Інтергал-Буд» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Інтергал» було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Павлишин О.В. і зареєстровано в реєстрі за №2966.

10.12.2015 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Павлишин О.В. видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_1 від 10.12.2015 року на вказаний об'єкт.

Відповідно до квитанції № 2 від 10.12.2015 р. ОСОБА_1 сплачено пенсійний збір в розмірі 1% (9 264,50 грн.) з купівлі - продажу нерухомості.

17.02.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення безпідставно та помилково сплачених коштів в розмірі 9 264,50 грн.

20.02.2017 року за №2936/05-14 відповідач відмовив в задоволенні заяви, оскільки питання підтвердження факту придбання особою житла вперше не відноситься до компетенції Пенсійного фонду.

Не погоджуючись із такою відмовою ОУПФ позивач звернувся до суду із цим позовом.

Порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування визначено Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №400/97-ВР).

Відповідно до п.9 ст.1 Закону №400/97-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно п.15-1 «Порядку сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740 (далі - Порядок), збір на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Тобто, вказаною нормою Порядку визначено, що із загального правила про обов'язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

У відповідності до п.5 Порядку №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (п.8 Порядку №787).

Згідно п.7.2 «Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів», затвердженого постановою ПФУ від 27.09.2010 №21-2 (зареєстровано в МЮУ 27.10.2010 року за №988/18283), встановлено механізм здійснення органами ПФУ обліку надходження сум збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Факт придбання позивачем квартири у власність за вищезазначеною адресою підтверджується Договором посвідченим в нотаріальному порядку та зареєстрованим в реєстрі за №3913.

Судом встановлено, що позивачем здійснено придбання житла - квартири №2 д по вул. Науковій буд. 2 д, кв. 84 у м. Львові, вказане житло придбано позивачем вперше.

Про придбання житла вперше свідчить те, що до 20.02.2017 року відсутні відповідні записи про внесення відомостей до Реєстру про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження за позивачем.

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано документів, які б підтверджували те, що житло було придбане ним вперше є безпідставними, оскільки ОУПФ не здобуто доказів того, що у позивача у власності перебуває ще і інше майно, яке було придбане ним раніше ще до укладення Договору.

Відсутність ж механізму перевірки органами ПФУ інформації про те, чи вперше особа придбала житло, не може бути підставою для відмови у поверненні їй помилково сплачених коштів у вигляді збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо підставності позовних вимог ОСОБА_1 про повернення йому збору на обов'язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 9264,50 грн..

Посилання апелянта на пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до «Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на обов'язкове державне соціальне страхування та інших платежів» суми помилково сплачених платежів повертаються платникам на підставі заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 17.02.2017 року звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова із заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак 20.02.2017 року відповідач відмовив їй поверненні зазначених коштів.

Відповідно до ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що до відмови відповідача 20.02.2017 року у поверненні помилково сплаченого збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, було відсутнє порушення прав, свобод чи інтересів позивача. Таке порушення мало місце лише після вказаної відмови, тому позивачем не пропущено визначеного ст. 99 КАС України строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; представлені позивачем докази є належними і допустимими, а відтак останні правомірно прийняті судом пер

шої інстанції до уваги.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись, ч. 3 ст. 160, ст.ст. 41, 195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року у справі № 813/904/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. І. Шинкар
О. М. Довгополов

Повний текст судового рішення

виготовлено 17.07.2017 року.