Справа № П/811/391/16
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року справа № П/811/391/16

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку письмового провадження адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" (далі - Товариство) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (далі - Управління), Новоукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області (далі - Інспекція) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулося до суду з заявою до податкових органів про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Управління від 30 і 31 березня 2016 року, якими:

- застосовано штрафну санкцію з податку з доходів фізичних осіб у сумі 510 грн.;

- зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2014 року на 2787,78 грн. та накладено штрафну санкцію - 1393,89 грн.;

- зменшено суму від'ємного значення податку на додану вартість за січень-березень та серпень 2014 року на 38635 грн., в частині зменшення на 25659,80 грн.;

- визначено пеню за порушення термінів розрахунків по експортним операціям в сумі 29446,95 грн., в частині нарахування пені - 8128,61 грн.;

- збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 237578 грн. та накладено штрафну санкцію - 59395 грн., в частині збільшення грошового зобов'язання на 237357,68 грн. та застосування штрафу - 59339,92 грн. (Том 8 а.с.1-2).

Представник позивача підтримала вимоги заяви.

Пояснила, що Товариство укладало договори з контрагентами, які носили виключно реальний характер, та у платника податків наявні усі первинні документи бухгалтерського і податкового обліку, котрі підтверджують виконання сторонами умов правочинів.

Стверджувала, що податковий орган припустився помилки при обчисленні пені за порушення термінів розрахунків по експортним операціям, так як кінцевим строком її нарахування вважав не дату звернення Товариством до суду щодо стягнення коштів з нерезидента, а ухвалу суду про відкриття провадження.

Зазначила, що у податковому повідомленні-рішенні з податку на доходи з фізичних осіб стосовно застосування штрафу не зазначено норми права, яка встановлює його розмір.

Звертала увагу, що у акті перевірки не вказано прізвище працівника Товариства та його ідентифікаційний номер, помилка в зазначенні яких міститься у звітах за формою №1-ДФ.

Водночас, пояснила, що платник податків виправив такі порушення, подавши уточнюючий звіт до часу проведення перевірки, і вони не впливали на суму утриманого податку з доходів фізичних осіб.

Представник відповідачів заперечив щодо задоволення позову.

Пояснив, що Товариство укладало договори з контрагентами, які не носили реального характеру, що доводиться змістом актів перевірок останніх.

На його думку, розмір пені за порушення термінів розрахунків по експортним операціям обчислено правильно, оскільки кінцевою датою її нарахування є дата прийняття судом ухвали про відкриття провадження стосовно стягнення боргу з нерезидента.

Стверджував, що штрафна санкція з податку на доходи з фізичних осіб накладено правомірно, так як Товариство визнало факт подання у відповідному звіті помилок.

Ухвалою суду від 18 травня 2017 року прийнято рішення про завершення розгляду справи в порядку письмового провадження (Том 8 а.с.53).

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, в період лютий-березень 2016 року податковий орган провів планову документальну виїзну перевірку діяльності Товариства за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2014 року щодо дотримання податкового законодавства (Том 1 а.с.29-130).

За наслідками перевірки ревізори склали акт, в якому зазначили виявлені порушення, існування частини яких заперечує платник податків, оскаржуючи податкові повідомлення-рішення.

На думку ревізорів Управління та Інспекції, Товариство допустило такі порушення (існування яких заперечується):

1) завищення суми витрат внаслідок віднесення до них коштів, які сплачені за нікчемними правочинами, що укладені з ТОВ "Інтер-континент груп" (далі - Товариство 2), ТОВ "АСКС-Україна" (далі - Товариство 3), ПП "ІТ-Спецпроммонтаж" (далі - Підприємство), ТОВ "Дніпро ТМ" (далі - Товариство 4), ТОВ "Стройбуд-2013" (далі - Товариство 5), ТОВ "Фаст крейг ЛТД" (далі - Товариство 6) на загальну сумі 1270615 грн.;

2) заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість щодо взаємовідносин з фірмою "Cyganex" (далі - Фірма) у зв'язку з невключенням до декларації суми податку стосовно отримання транспортних послуг від нерезидента за межами території України на суму 14083,80 грн.;

3) завищення податкового кредиту щодо взаємовідносин з Товариством 2 та Товариством 3 у зв'язку з укладенням з цими контрагентами нікчемних правочинів на суму 11576 грн.;

4) завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2014 року щодо взаємовідносин з Товариством 2 у зв'язку з укладенням з цим контрагентом нікчемних правочинів на суму 2787,78 грн.;

5) допущено порушення термінів розрахунків по експортним операціям, що призвело до нарахування пені у сумі 8128,61 грн., кінцевим строком обчислення якої є дата відкриття судом провадження за позовом Товариства про стягнення заборгованості з нерезидента;

6) до звітів форми №1-ДФ включені доходи, які виплачені фізичним особам з відображенням неправильних ідентифікаційних номерів за І та ІV квартали 2013 року (Том 1 а.с.29-130, Том 8 а.с.3-5).

Під час перевірки Товариство надало всі наявні у нього первинні документи бухгалтерського та податкового обліків стосовно взаємовідносин з усіма контрагентами (договори, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, докази сплати коштів і докази використання придбаних запчастин до техніки та послуг у господарській діяльності).

Роблячи висновки про порушення платником податків порушень податкового законодавства, ревізори керувались актами перевірок його контрагентів та податковою інформацією щодо них, згідно яких вони допускали порушення податкового законодавства.

Згідно акту перевірки Товариства використовувались акти перевірок Товариства 2 та Товариства 3.

Керівник Управління погодився з висновками ревізорів та в частині цих порушень і інших, які не оскаржуються, 30 і 31 березня 2016 року прийняв податкові-повідомлення рішення, якими:

- застосовано штрафну санкцію з податку з доходів фізичних осіб у сумі 510 грн.;

- зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2014 року на 2787,78 грн. та накладено штрафну санкцію - 1393,89 грн.;

- зменшено суму від'ємного значення податку на додану вартість за січень-березень та серпень 2014 року на 38635 грн.;

- визначено пеню за порушення термінів розрахунків по експортним операціям в сумі 29446,95 грн.;

- збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 237578 грн. та накладено штрафну санкцію - 59395 грн. (Том 1 а.с.132-136).

Юридична оцінка, встановлених судом обставин і фактів справи.

1) Аналіз законності накладення штрафу з податку з доходів фізичних осіб.

Підставою застосування штрафної санкції у сумі 510 грн., на думку податкового органу, є подання Товариством у звіті за формою №1-ДФ помилкової інформації щодо ідентифікаційних номерів працівників, яким виплачувалась заробітна плата.

Відповідач не пов'язує таку помилку з несплатою податку.

У акті перевірки не зазначено, щодо яких працівників допущено таку помилку у двох звітних періодах 2013 року.

Водночас, у податковому повідомленні-рішенні про накладення штрафу не вказано і норму права, на підставі якої застосовувався штраф.

А тому, суд зробив висновок, що у акті перевірки не розкрито, за наявності можливості, обов'язкові обставини вчинення порушення (ідентифікація працівника, щодо відомостей якого допущено помилку).

Відсутність у рішенні норми права, на підставі якої застосовано штраф, безумовно доводить його необґрунтованість.

Це ж відповідно до приписів пункту 3 частини 3 статті 2 КАС України є доказом протиправності рішення суб'єкта владних повноважень.

2) Щодо правильності нарахування пені за порушення термінів розрахунків по експортним операціям.

Перш за все, Товариство визнає допущення такого порушення, однак частково не погоджується з сумою пені стосовно взаємовідносин з ТОВ "Дорстройпоставка" (Російська Федерація) у сумі 8128,61 грн.

Податковий орган нарахував пеню стосовно взаємовідносин з цим нерезидентом на суму 14241,65 грн.

На думку платника податків, кінцевим строком нарахування пені є не дата відкриття судом провадження за позовом про стягнення коштів з нерезидента, чого притримується податковий орган, а дата звернення до суду.

Так, Товариство звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовом до ТОВ "Дорстройпоставка" (Російська Федерація) 16 грудня 2014 року (поштовим зв'язком) (Том 4 а.с.50-56).

Суд ж відкрив провадження 22 числа того ж місяця і року (Том 4 а.с.59-60).

22 квітня 2015 року суд задовільнив позов Товариства (Том 4 а.с.61-63).

Вирішуючи спір у цій частині позову, суд враховує приписи Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (далі - Закон).

Так, приписами статті 4 Закону (в редакції станом на 16 грудня 2014 року) передбачалось, що порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Словосполучення "прийняття до розгляду" позивач розуміє, як дату звернення до суду, а відповідач - дату відкриття провадження.

Між цими датами існує проміжок часу, за який податковий орган нарахував пеню, незважаючи, що позов Товариства задоволено.

Проаналізувавши приписи згаданої норми Закону та ГПК України, суд погоджується з тлумаченням Товариства змісту вказаного словосполучення.

Під "прийняттям до розгляду" треба розуміти дату отримання судом позовної заяви.

Це обумовлено тим, що суд може залишити позов без розгляду, а після усунення недоліків відкрити провадження у справі.

У такому випадку часом звернення до суду є не дата відкриття провадження у справі, а дата отримання позову.

Приписами частини 4 статті 51 ГПК України встановлено, що процесуальна дія, для якої встановлено строк, може бути вчинена до 24-ї години останнього дня строку. Якщо позовну заяву, відзив на позовну заяву, заяву про перегляд рішення та інші документи здано на пошту чи телеграф до 24-ї години останнього дня строку, строк не вважається пропущеним.

Аналіз цієї норми права вказує, що датою звернення Товариства до суду, є дата передачі позову на пошту.

Дата звернення до суду є і датою прийняття позову до розгляду судом, який може прийняти декілька рішень на цій стадії.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що податковий орган припустився помилки при обчисленні строку, за який нараховується пеня.

Суд погоджується з розрахунком Товариства, що пеня повинна становити 6113,04 грн. (Том 4 а.с.1-4).

А тому, податковий орган протиправно нарахував позивачу пеню щодо взаємовідносин зі згаданим нерезидентом у сумі 8128,61 грн.

Отже, позов в цій частині вимог належить задовільнити.

3) Аналіз взаємовідносин з іншими контрагентами, діяльність з якими, на думку відповідача, призвела до завищення витрат, заниження податкових зобов'язань та завищення податкового кредиту з податку на додану вартість і бюджетного відшкодування з того ж податку.

Перш за все, під час перевірки і у судовому засіданні Товариство надало первинні документи бухгалтерського і податкового обліків, зміст яких доводить реальність господарських відносин зі всіма контрагентами.

Такими доказами є сукупність наступних документів: договори, видаткові та податкові накладні, товарно-транспортні накладні, докази сплати коштів та використання товару і послуг у господарській діяльності.

Під час розгляду справи представник податкового органу надав акти про результати позапланової перевірки діяльності Товариства 2 та акт про неможливість проведення зустрічної звірки діяльності Товариства 3 від 15 липня та 10 вересня 2014 року (Том 7 а.с.187-197).

Також, відповідач надав відомості облікової картки Підприємства, Товариства 4, Товариства 5 та Товариства 6, в яких містяться інформація про порушення кримінальних проваджень за частиною 2 статті 205 КК України стосовно створення фіктивних підприємств (Том 7 а.с.198-202).

Податковий орган не надав суду докази (вироків), які б підтверджували доведеність припущень органів досудового розслідування.

А тому, податковий орган не аналізував первинні документи бухгалтерського та податкового обліків Товариства щодо взаємовідносин з Підприємством, Товариством 4, Товариством 5 та Товариством 6, керуючись виключно припущеннями органу досудового розслідування.

Суд ж надає під час оцінки перевагу змісту первинних документів бухгалтерського та податкового обліку, так як факти, які вони посвідчують, не можуть спростовуватись припущеннями.

Таким чином, суд зробив висновок, що Товариство не завищувало витрати стосовно взаємовідносин з Підприємством, Товариством 4, Товариством 5 та Товариством 6.

Акт перевірки Товариства 2, який податковий орган сприймає, як доказ нереальності господарських відносин з Товариством, не містить жодного аналізу взаємовідносин з позивачем.

Предметом такої перевірки є діяльність Товариства 2 та іншого суб'єкта господарської діяльності.

Під час перевірки діяльності Товариства 2 ревізори не досліджували його первинні документи бухгалтерського та податкового обліків, а зробили висновок щодо непідтвердження взаємовідносин з Товариством на підставі аналізу взаємовідносин з іншим контрагентом.

Отже, висновки акту перевірки Товариства 2 ґрунтуються на припущеннях, котрі не спростовують фактів, які посвідчують первинні документи бухгалтерського та податкового обліків Товариства.

Акт про неможливість проведення зустрічної звірки діяльності Товариства 3 доводить лише неможливість надання будь-якого висновку, що також не спростовує факти, які посвідчують первинні документи бухгалтерського та податкового обліків Товариства.

А тому, суд зробив висновок, що податковий орган не надав доказів, які б доводили завищення Товариством валових витрат, податкового кредиту та бюджетного відшкодування з податку на додану вартість щодо взаємовідносин з Товариством 2 та Товариством 3.

Щодо взаємовідносин з Фірмою, котра є нерезидентом, то суд зазначає наступне.

Фірма здійснювала перевезення товару з м.Кривий Ріг до одного з населених пунктів Республіки Польща.

Товариство, сплативши Фірмі кошти за надання послуг з перевезення, не включило до податкових зобов'язань з податку на додану вартість кошти у сумі 25968 грн., як це стверджує податковий орган.

Товариство визнало порушення частково.

Оскаржує лише збільшення грошового зобов'язання з податку на додану вартість щодо надання послуг з перевезення від митного кордону України до населеного пункту Республіки Польща на суму 14083,80 грн. (Том 8 а.с.4).

Ознайомившись з договором на перевезення та заявкою про перевезення вантажів, суд встановив, що загальна вартість перевезення складалась з двох частин: від м.Кривий Ріг до митного кордону України; від митного кордону України до населеного пункту Республіки Польща (Том 3 а.с.212-223).

Отже, доводи представника податкового про неможливість встановлення вартості перевезення цих двох частин одного маршруту є безпідставним.

Фактично податковий орган оподаткував податком на додану вартість послуги з перевезення транспортним засобом, що надавав нерезидент, як на території України, так і за її межами.

Товариство оскаржує оподаткування податком на додану вартість послугу з перевезення за межами території України.

Приписами підпункту 185.1.б пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України встановлено, що об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податків з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

А приписами пункту 180.2 статті 180 того ж Кодексу передбачено, що особою, відповідальною за нарахування та сплату податку до бюджету у разі постачання послуг нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими як платники податку, якщо місце постачання послуг розташоване на митній території України, є отримувач послуг.

Сукупний аналіз цих норм права вказує, що Товариство сплачує податок на додану вартість стосовно надання Фірмою послуг з перевезення лише на митній території України (від м.Кривий Ріг до митного кордону України).

Таким чином, податковий орган неправомірно визначив Товариству грошове зобов'язання з податку на додану вартість щодо взаємовідносин з Фірмою за надання послуги з перевезення від митного кордону України до населеного пункту Республіки Польща.

Товариство визначило розмір такого надмірного зобов'язання у сумі 14083,80 грн. (Том 8 а.с.1-5).

Такий розрахунок ґрунтується на вартості перевезення за межами країни та валютному обмінному курсу станом на першу подію, якою є передплата за надання послуги.

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що позивач не завищив витрат, податкового кредиту та бюджетного відшкодування і не занизив зобов'язання з податку на додану вартість в частині тих порушень, наслідки яких оскаржуються ним у податкових повідомленнях-рішеннях.

А тому, позов належить задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 30 березня 2016 року, яким до товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" застосовано штрафну санкцію з податку з доходів фізичних осіб у сумі 510 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 31 березня 2016 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за березень 2014 року на 2787,78 грн. та накладено штрафну санкцію - 1393,89 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 31 березня 2016 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" зменшено суму від'ємного значення податку на додану вартість за січень-березень та серпень 2014 року на 38635 грн., в частині зменшення на 25659,80 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 31 березня 2016 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" визначено пеню за порушення термінів розрахунків по експортним операціям в сумі 29446,95 грн., в частині нарахування пені - 8128,61 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 31 березня 2016 року, яким товариству з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 237578 грн. та накладено штрафну санкцію - 59395 грн., в частині збільшення грошового зобов'язання на 237357,68 грн. та застосування штрафу - 59339,92 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Кіровоградській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" судові витрати в сумі 5222,31 грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І.Брегей