Справа № 2а/0470/1280/11
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2017 р. м.Київ К/800/3498/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Мороз В.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року у справі за позовом Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» до Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області про скасування пункту вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2011 року Комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа» звернулося з позовом до Контрольно-ревізійного відділу в м.Дніпропетровську, в якому просило скасувати п.3 вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 02 вересня 2010 року №06-04-15/2464.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про неправомірність вимоги у вказаній частині та безпідставність висновків відповідача щодо заниження посадових окладів працівникам підприємства, оскільки розрахунки недоотриманої заробітної внаслідок заниження посадових окладів відбулось в період з 01 липня 2009 року по 02 грудня 2009 року, тобто в період, коли Колективний договір від 02 грудня 2009 року не набрав чинності.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 березня 2011 року замінено Контрольно-ревізійний відділ в м.Дніпропетровську на належного відповідача - Контрольно-ревізійне управління в Дніпропетровській області.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року, позов задоволено; визнано протиправними дії Контрольно-ревізійного відділу в м.Дніпропетровську щодо складання п.3 вимоги №06-04-15/2464; скасовано п.3 вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 02 вересня 2010 року №06-04-15/2464..

При винесенні рішень суди попередніх інстанцій виходили із протиправності вимоги у спірній частині, оскільки відповідачем не доведено порушень позивачем вимог абз.2 ст.97 Кодексу законів про працю України, розділу «Нормування та оплата праці» (додаток №6) Регіональної угоди між Управлінням житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ОКП «Дніпротеплоенерго» і Обласною профспілкою працівників теплоенергетичного постачання на 2009-2013 роки та п.п.1, 2 розділу 5 Колективного договору між роботодавцем і профспілковим комітетом підприємства на 2009 рік, схваленого конференцією трудового колективу 02 грудня 2009 року.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Державна фінансова інспекція в Дніпропетровській області (яка є правонаступником Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області) звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судові рішення, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У касаційній скарзі відповідач зазначає про невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій дійсним обставинами справи.

Комунальне підприємство «Жовтоводськтепломережа» у поданих запереченнях просить залишити касаційну скаргу без задоволення, судові рішення без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у період з 05 липня 2010 року по 03 серпня 2010 року Контрольно-ревізійним відділом в м.Дніпропетровську, на виконання п.2.1 плану роботи Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області на III квартал 2010 року, проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2010 року, за результатами якої 03 серпня 2010 року складено акт №06-21/22.

На підставі акту ревізії від 03 серпня 2010 року №06-21/22 відповідачем 02 вересня 2010 року за вих.№06-04-15/2464 надіслано позивачу вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.

Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» оскаржується п.3 вимоги Контрольно-ревізійного відділу в м.Дніпропетровську, відповідно до якого ревізією встановлено не донарахування посадових окладів працівникам, які підлягали виплаті, внаслідок заниження коефіцієнтів співвідношення розмірів місячних окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців підприємств комунальної теплоенергетики до мінімальної тарифної ставки першого розряду робітника основної професії та не донарахування передбачених законодавством обов'язкових доплат за роботу у вечірній, нічний час та святкові дні внаслідок заниження посадових окладів на загальну суму 162703,91 грн., чим порушено вимоги ст.97 (абз.2) Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року №322-VІІІ, розділу «Нормування та оплата праці» (Додатку №6) Регіональної угоди між Управлінням житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ОКП «Дніпротеплоенерго» і Обласною профспілкою працівників теплоенергетичного постачання на 2009 - 2013 роки та п.п.1, 2, розділу 5 Колективного договору між роботодавцем і профспілковим комітетом підприємства на 2009 рік, прийнятим на загальних зборах трудового колективу 02 грудня 2009 року та порушення ст.107 Кодексу законів про працю України, у зв'язку з чим суму в розмірі 162703,91 грн. зобов'язано відшкодувати шляхом нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Як передбачено ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головним завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23 квітня 2011 року №499/2011 (далі - Положення), Державна фінансова інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Згідно п.п.4 п.4 Положення Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

У п.6 Положення №499/2011 встановлено, що Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.п.7, 10, 13 ст.10 Закону України №2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право: пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються (ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, у органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, що розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки та їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, підстави та правильність їх обчислення перевіряє суд при розгляді справи за позовом про їх стягнення, а не в порядку визнання такої вимоги протиправною та її скасування.

Вищевказані висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-461а14, від 25 листопада 2014 року у справі №21-442а14, від 20 січня 2015 року у справах №№ 21-601а14, 21-603а14, від 27 січня 2015 року у справі №21-436а14, від 11 листопада 2015 року у справі №21-2124а15 та від 02 грудня 2015 року у справі №21-3609а15 (№826/80/13-а).

З урахуванням вищенаведеного, позов Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» про скасування п.3 вимоги щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства від 02 вересня 2010 року №06-04-15/2464 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновків, що обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанції при ухваленні судових рішень порушили норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення необґрунтованих рішень, які підлягають скасуванню з винесенням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2014 року скасувати; ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених ст.ст.237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді