Справа № 826/2419/17
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/2419/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 липня 2017 року № 826/2419/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк»

до

Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки

про

визнання протиправним та скасування рішення АА №0010376 від 01.02.2017,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови АА №0010376 від 01.02.2017.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» не є автомобільним перевізником, а автомобіль, з приводу якого винесено оскаржувану постанову, передано в оренду третій особі. Крім того, позивачем наголошено, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем допущено процедурні порушення, а саме: Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» не було повідомлено про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав.

На підставі викладеного, судом ухвалено про перехід до розгляду справи у порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу АА №0010376 від 01.02.2017, якою за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт встановлено допущення Публічним акціонерним товариством «Діамантбанк» порушення у вигляді не оформлення індивідуально-контрольної книжки водія, відповідальність за що передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», та постановлено стягнути з вказаного товариства адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з такого.

Нормативно-правовим актом, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту, є Закон України «Про автомобільний транспорт» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», положення якого застосовано під час винесення оскаржуваної постанови, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 4 та 5 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до Державного бюджету України.

Таким органом, згідно з Положенням про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженим Указом Президента України від 06.04.2011 №387/2011 (надалі – Положення №387/2011), є Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція).

Укртрансінспекція реалізовує свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління (п. 7 Положення №387/2011).

При цьому, автомобільним перевізником, у силу ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», є фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Крім того, приписами ст. 3 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

З аналізу викладених законодавчих положень вбачається, що суб'єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.ст. 39 та 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», є виключно автомобільний перевізник.

Водночас, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що позивач не є юридичною особою, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, тобто не є автомобільним перевізником, а, відтак, не є суб'єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт в межах спірних правовідносин.

Так, згідно з інформацією з Єдиного деравжного реєстру, видами економічної діяльності Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» є код КВЕД 64.19 Інші види грошового посередництва (основний); код КВЕД 64.91 Фінансовий лізинг.

Крім того, позивачем наголошено, що транспортний засіб, з приводу якого винесено оскаржувану постанову, що не заперечувалось відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, під час судового розгляду справи, передано в оренду третій особі – Товариству з обмеженою відповідальністю «Оріон-Транс», – на підтвердження чого надано суду копію договору найму-продажу транспортних засобів від 10.07.2015 №017 та копію акту прийому-передачі транспортних засобів від 24.07.2015

Таким чином, вказаний транспортний засіб починаючи з 24.07.2015 та на час винесення оскаржуваної постанови використовуються іншою юридичною особою в своїй господарській діяльності, а тому застосування вказаного адміністративно-господарського штрафу по відношенню до позивача є безпідставним.

Також, суд звертає увагу, що приписами ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, з урахуванням того, що за твердженнями позивача, які не спростовані відповідачем, як суб’єктом владних повноважень, та які підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, спірний транспортний засіб починаючи з 24.07.2015 та на час винесення оскаржуваної постанови використовуються іншою юридичною особою в своїй господарській діяльності, суд дійшов до висновку про визнання протиправною та скасування постанови Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу АА №0010376 від 01.02.2017.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу АА №0010376 від 01.02.2017.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур