Справа № 805/3707/16-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кониченко О.М.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року справа №805/3707/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі Борисові А.А., за участю представника позивача Дудушко М.М., представника відповідача Колеснікової О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі № 805/3707/16-а за позовом Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорськ до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування рішення №/6862 від 16 червня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.12.2013 року по 10.09.2014 року у сумі 36966,42 грн.,-

ВСТАНОВИВ :

10 жовтня 2016 року Позивач, Обласний центр медико-соціальної експертизи, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування рішення №/6862 від 16 червня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.12.2013 року по 10.09.2014 року у сумі 36966,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Державною податковою інспекцією у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області було прийнято рішенням №/6862 від 16.06.2016 року про застосування до Обласного центру медико-соціальної експертизи штрафних санкцій та пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску за період з 21.12.2013 року по 10.09.2014 року на загальну суму 36966,42 грн. в т.ч. штраф у розмірі 30703,27 грн. та 6263,15 грн. пені. Позивач вважає прийняте рішення необґрунтованим та таким, що суперечать вимогам діючого законодавства. Просив суд скасувати рішення №/6862 від 16 червня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.12.2003 року по 10.09.2014 року у сумі 36966,42 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі № 805/3707/16-а позов задоволено. Скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області №/6862 від 16 червня 2016 року про застосування до Обласного центру медико-соціальної експертизи штрафних санкцій у розмірі 29716,35 та нарахування пені у розмірі 6240,43 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за серпень 2014 року.

В інший частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ( а.с.44-46). В обґрунтування апеляційної скарги посилається на Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та зазначає, що вимога про сплату єдиного внеску відповідає нормам діючого законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача наголошуючи на законності ухваленої судом першої інстанції постанови.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач, Обласний центр медико-соціальної експертизи зареєстрований в якості юридичної особи, включений до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за №21958658, знаходиться на податковому обліку Державної податкової інспекції у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області.

У період до 26 березня 2015 року позивач був зареєстрований у місті Донецьку.

Та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року

№595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" і зв'язку з продовженням проведення на території Донецької області антитерористичної операції та з метою організації роботи підпорядкованих закладів на належному рівні, враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, на виконання розпорядження голови облдержадміністрації від 12.11.2014р. №680 "Про організацію виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. №595" зі змінами від 18.11.2014р. №692 21.11.2014р. Департаментом охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації було видано наказ про тимчасове переміщення закладів охорони здоров'я, в тому числі обласного центру медико-соціальної експертизи.

26 березня 2015 року згідно відомостей з ЄДРПОУ №211/05-04 позивача було зареєстровано за юридичною адресою для ОЦ МСЕ на підконтрольній Україні території, а саме м. Краматорськ, вул. Дніпропетровська, 14.

Рішенням від 16 червня 2016 року за №/6862 Державною податковою інспекцією у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області на підставі частини 10 та пункту 2 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування застосовано до Обласного центру медико-соціальної експертизи штраф у розмірі 30703,27 грн. (10%) за період з 21.12.2013 року по 10.09.2014 року та нараховано пеню у розмірі 6263,15 грн. (0,1% від суми недоїмки).

Позивач не погодившись з прийнятим рішенням звернувся до Головного управління ДФС у Донецькій області зі скаргою від 30 червня 2016 року за №26/01-07 року, яка згідно рішення про результати розгляду скарги від 05.08.2016 року за №4368/10/05-99-10-12-1 залишена без задоволення, а рішення - без змін.

Не погодившись з рішення за результатами розгляду первинної скарги позивач звернувся зі скаргою від 22.08.2016 року за №38/01-07 до Державної фіскальної служби України, яка згідно рушення про результати розгляду скарги від 20.09.2016 року за №20371/6/99-99-11-02-02-25 залишене без задоволення, а рішення без змін.

Спірним питанням цієї справи є правомірність нарахування Обласному центру медико-соціальної експертизи штрафної санкції та пені, згідно рішення №/6862 від 16.06.2016 року.

Як передбачено ст. 67 Конституції України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 43 Бюджетного кодексу України казначейське обслуговування бюджетних коштів при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає: 1) розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; 2) контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов'язаннями; 3) ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інших нормативно-правових актів Міністерства фінансів України; 4) здійснення інших операцій з бюджетними коштами.

Відповідно до Положення про Управління Державної казначейської служби України та відділення Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення (далі - Управління Казначейства), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 №1280, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.09.2015 за №1060/27505 (далі - Положення) Управління Казначейства є територіальним органом Державної казначейської служби України (далі - Казначейство).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Згідно з абзацом 1 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Частиною восьмою статті 9 Закону № 2464 визначено, що платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 1 розділу III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 14.04.2015 № 435, страхувальники, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), зобов'язані подавати звіт за таких осіб до фіскальних органів протягом 20 календарних днів, що настають за останнім днем звітного періоду.

Відповідно до пункту 1 частини 10 статті 9 Закону №2464-VI, днем сплати єдиного внеску у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 11 ст. 9).

За частино 10 статті 25 Закону №2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VI (в редакції до 01.01.2015 року), орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Згідно спірного рішення від 16 червня 2016 року за №/6862 за позивачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 36966,42 грн., що складається з суми штрафу у розмірі 30703,27 грн. (10%) за період з 21.12.2013 року по 10.09.2014 року та пені у розмірі 6263,15 грн. (0,1% від суми недоїмки).

Так, Обласним центром медико-соціальної експертизи 20.12.2013 року до Державної податкової інспекції за попереднім місцем обліку засобами електронного зв'язку було подано звіт за листопад 2013 року №, в якому самостійно визначено зобов'язання зі сплати єдиного внеску у сумі 240172,06 грн.

Станом на 20.12.2013 року за позивачем обліковувалась переплата у сумі 236823,70 грн., тому заборгованість складала 3348,36 грн., яка була погашена платіжними

дорученнями від 19.12.2013 р. №1860 на суму 1000 грн. та від 19.12.2013 р. №1855 на суму 10000 грн. (з яких зараховано в рахунок погашення заборгованості зі сплати єдиного внеску 2348,36 грн.)

Оплата за вказаним платіжним дорученнями, згідно відбитку штампу казначейства пройшла 23 грудня 2013 року, тобто з затримкою у 3 календарних дні.

За прострочку сплати єдиного внеску за лютий 2013 року відповідачем застосовано штраф у розмірі 334,84 грн. (10%) та пеню у розмірі 10,05 грн.

Обласним центром медико-соціальної експертизи 09.01.2014 року до Державної податкової інспекції засобами електронного зв'язку було подано звіт за грудень 2013 року №, в якому самостійно визначено зобов'язання зі сплати єдиного внеску у сумі 393904,84 грн.

Станом на 20.01.2014 року за позивачем обліковувалась переплата у сумі 390832,64 грн., тому заборгованість складала 3072,23 грн., яка була погашена платіжними

дорученнями від 20.01.2014 р. №6 на суму 123303,50 грн.

Оплата за вказаним платіжним дорученнями, згідно відбитку штампу банка пройшла 23 січня 2014 року, тобто з затримкою у 3 календарних дні.

За прострочку сплати єдиного внеску за грудень 2013 року відповідачем застосовано штраф у розмірі 307,22 грн. (10%) та пеню у розмірі 9,22 грн.

Обласним центром медико-соціальної експертизи 06.02.2014 року до Державної податкової інспекції за попереднім місцем обліку засобами електронного зв'язку було подано звіт за січень 2014 року №, в якому самостійно визначено зобов'язання зі сплати єдиного внеску у сумі 245311,04 грн.

Станом на 20.02.2014 року за позивачем обліковувалась переплата у сумі 241862,49 грн., тому заборгованість складала 3448,55 грн., яка була погашена платіжними

дорученнями від 19.02.2014 р. №191 на суму 148150,54 грн.

Оплата за вказаним платіжним дорученнями, згідно відбитку штампу казначейства пройшла 21 лютого 2014 року, тобто з затримкою у 1 календарний день.

За прострочку сплати єдиного внеску за січень 2014 року відповідачем застосовано штраф у розмірі 344,86 грн. (10%) та пеню у розмірі 3,45 грн.

Таким чином, застосований штраф у загальному розмірі 986,92 грн. та пеня у сумі 22,72 грн. є цілком правомірними та такими що не підлягають скасуванню, з огляду на той факт, що позивачем сплата єдиного внеску за листопад, грудень 2013 року та січень 2014 року була здійснена з порушенням граничних строків та доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Щодо нарахованого штрафу зі сплати єдиного внеску за липень 2014 року слід зазначити наступне.

Обласним центром медико-соціальної експертизи 05.08.2014 року до Державної податкової інспекції за попереднім місцем обліку засобами електронного зв'язку було подано звіт за липень 2014 року №, в якому самостійно визначено зобов'язання зі сплати єдиного внеску у сумі 298059,34 грн.

Станом на 20.08.2014 року за позивачем обліковувалась переплата у сумі 895,84 грн., тому заборгованість складала 297163,50 грн., яка була погашена платіжними

дорученнями від 10.09.2014 р. №1108 на суму 269723,82 грн. та №1104 на суму 28066,51 грн.

За прострочку сплати єдиного внеску за вказаний період відповідачем застосовано до позивача штраф у розмірі 29716,35 грн. (10%) та пеню у розмірі 6240,43 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI на платника єдиного внеску покладений обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Проте, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон №1669-VII, що набув чинності 15.10.2014 року, який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону №1669 визначено, що період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" (далі - Указ № 405) та датою набрання чинності Указом Президента України "Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України".

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу №405.

Підпунктом б пункту 8 статті 14-1 Закону №1669-VII розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI було доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

" 9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Законом України від 02.03.2015 №219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII вважати пунктом 9-4.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №911-VIII від 24 грудня 2015 року були внесені зміни до Закону України від 02.09.2014 №1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", у відповідності до якого підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669 виключено.

Таким чином, положення пп.8 п.4 ст.11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а змін безпосередньо до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо виключення (або викладення в новій редакції тощо) п.9-4 розділу VIII цього Закону внесено не було.

На теперішній час жодних рішень про виключення з чинної редакції закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" пункту 9-4 розділу VIII прийнято не було.

Таким чином, відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску не застосовуються.

Слід зазначити, що у спірних правовідносинах, у розумінні вказаної норми та враховуючи положення ст. 25 Закону № 2464 відповідальність, штрафні та фінансові санкції - це штраф та/або пеня.

При цьому, пункт 9.4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №2464 пов'язує звільнення платників єдиного внеску від штрафу та/або пені за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції з наявністю двох умов, це перебування на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція та штраф та/або пеню застосовано до платника за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

При цьому слід звернути увагу, що штрафні санкції та пеня не є складовою недоїмки з єдиного внеску, тому для звільнення від штрафу та/або пені, на відміну від звільнення від сплати недоїмки зі сплати єдиного внеску, подання окремих заяв про звільнення від штрафу та/або пені, сертифікатів Торгово-промислової палати, тощо - не потребується, та пунктом 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України" від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено м. Донецьк та Краматорськ.

Дію вказаного розпорядження зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р від 05.11.2014 року.

Вказані розпорядження втратили чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02 грудня 2015 року "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України".

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р, до зазначених населених пунктів, зокрема, належить як м. Донецьк так і м.Краматорськ.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 не закінчилась.

З урахуванням вищевикладеного, до позивача не підлягають застосуванню штрафні санкції у вигляді штрафу та пені, передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за невиконання або несвоєчасне виконання обов'язків платника єдиного внеску за липень 2014 року.

Крім того, в матеріалах справи наявний сертифікат Донецької торгово-промислової палати №6992 від 08.11.2016 року яким для Обласного центру медико-соціальної експертизи засвідчено обставини непереборної сили щодо обов'язку платника податків, а саме сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за липень 2014 року у строк до 28.08.2014 року.

Таким чином, з огляду на той факт, що порушення строків сплати єдиного внеску відбулось не з вини позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за вказаний період.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині скасування рішення ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області від 16 червня 2016 року №012101302/6862 про застосування штрафних санкцій у розмірі 29716,35 та нарахування пені у розмірі 6240,70 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за серпень 2014 року.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі № 805/3707/16-а - залишити без задоволення. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року у справі № 805/3707/16-а за позовом Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорськ до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування рішення №/6862 від 16 червня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з 21.12.2013 року по 10.09.2014 року у сумі 36966,42 грн.- залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 21 липня 2017 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок