Справа № 607/3901/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7081/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Затолочного В.С., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративнеправопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції, в якому просив визнати протиправними дії інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі Крошко І.В. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №320025 від 05 березня 2017 року про накладення на нього адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2017 року задоволено частково. Визнано дії інспектора роти №3 батальйону УПП у м. Житомирі лейтенанта поліції Крошко І.В. протиправними. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №320025 від 05 березня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП закрито, у зв'язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, позивач не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед перестроюванням, а тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті, відповідач діяв у межах його повноважень, встановивши факт вчинення позивачем складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ПДР. Апелянт звертає увагу на необхідність застосування до спірних правовідносин вимог ст.ст.290, 289 КУпАП щодо наслідків пропуску строків оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення. Просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, просив справу розглядати без його участі, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що інспектором роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі Крошко І.В. складено постанову про те, що 05 березня 2017 року приблизно о 16 год. 05 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем «RENAULT MEGANE», номерний знак НОМЕР_1, по вул.Київській в м.Житомирі, не подав сигнал світловим покажчиком повороту перед перестроюванням, чим порушив вимоги п.9.2 «б» ПДР України.

За цим фактом ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії АР №320025 від 05 березня 2017 року, складеної інспектором роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі Крошко І.В., згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у діях позивача наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, разом з тим, відсутні будь-які інші докази на підставі яких поліцейським патрульної поліції вирішена справа, в оскаржуваній постанові не відображено наслідків, що настали та які б враховувались при визначенні ступеню суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, тому вчинене позивачем правопорушення є малозначним, а дії інспектора протиправними, оскільки при розгляді адміністративної справи та призначенні виду адміністративного стягнення працівником поліції не в повному обсязі були враховані характер та наслідки вчиненого правопорушення. Суд вважав за можливе провадження у адміністративній справі щодо позивача закрити та звільнити його від адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступних підстав.

Ст.222 КУпАП передбачає, що органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Згідно з ч.2, 4 ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Ст.258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 2 ст.122 КУпАП передбачає, зокрема, що порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, зокрема перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заперечує факт вчинення порушення Правил дорожнього руху, а саме: не подання сигналу світловим покажчиком повороту перед перестроюванням.

Судом встановлено, що доказів, які б стверджували сам факт неподання сигналу світловим покажчиком повороту перед перестроюванням 05 березня 2017 року о 16 год. 05 хв. у м. Житомирі по вул. Київській позивачем, що спростовувало б твердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідач не надав.

Разом з тим, з оглянутого долученого до матеріалів справи диску вбачається, що відеозаписом з нагрудної відеокамери інспектора патрульної поліції зафіксовано лише зупинку транспортного засобу позивача та момент складання постанови, а тому такий не є належним та допустимим доказом порушення позивачем правил дорожнього руху в розумінні ст.70 КАС України,

Колегія суддів звертає увагу на те, що ч.2 ст.71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, жодних доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №320025 від 05 березня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Колегія суддів також відхиляє покликання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин вимог ст.ст.290, 289 КУпАП щодо наслідків пропуску строків оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №320025 від 05 березня 2017 року отримана позивачем 13 березня 2017 року та оскаржена ним до суду 23 березня 2017 року, а тому десятиденний строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення ним не порушений.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції застосував положення ст.22 КУпАП та закрив провадження у справі, обмежившись усним зауваженням.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов такого висновку з порушенням норм матеріального права, виходячи з таких підстав.

Ч.2 ст.162 КАС України передбачає, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності чи закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ст.247 КУпАП не передбачена така підстава, як закриття провадження у зв'язку із звільненням від адміністративної відповідальності через малозначність порушення.

Постановляючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції керувався ст.22 КУпАП, якою передбачено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Разом з тим, суд не врахував, що у цій справі він не є органом, який уповноважений вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП органами уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП є органи Національної поліції.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.1,4 ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у місті Житомирі Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 квітня 2017 року у справі № 607/3901/17 скасувати, та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 320025 від 05 березня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення ч.2 ст.122 КУпАП.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: В.С. Затолочний

А.Р. Курилець