Справа № 804/3429/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 р. Справа № 804/3429/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
при секретаріТрошиній А.С.
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про застосування адміністративно-господарського штрафу АЕ № 006430 від 27.04.2017 року на загальну суму 1 700 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобілем марки Daimler Chrysler, модель 970, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який є власністю позивача, та встановлено порушення, а саме: неоформлений протокол про перевірку та адаптацію тахографа на транспортному засобі. Позивач зазначає, що зазначений автомобіль ним не використовувався, оскільки був переданий за договором найму транспортних засобів у користування ТОВ «Самодєлкін», яке і виконувало перевезення. Зазначає, що не може бути притягнутий до відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів, оскільки він не є перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв'язку з чим вважає оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень протиправним та такими, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 червня 2017 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала обрану правову позицію та просила позов задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, надав до суду заперечення на позовну заяву, які містяться в матеріалах справи, в яких зазначено про правомірність винесення постанови, що є предметом оскарження. Згідно ч.4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.03.2017 року державним інспектором з безпеки на наземному транспорті управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства під час якої було виявлено порушення, а саме: неоформлений протокол про перевірку та адаптацію тахографа на транспортному засобі, за яке передбачена відповідальність за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що тягне за собою накладання штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 1 700 грн.
За наслідками проведення перевірки складений Акт ВА № 0111700 від 20.03.2017 року (далі - Акт перевірки).
На підставі вказаного Акта перевірки начальником Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області 27.04.2017 року прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 006430, якою до ОСОБА_4 застосовано штраф в розмірі 1700 гривень, відповідно до ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05 квітня 2001 року.
Так, ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно зі ст. 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Водночас, ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначає відповідальність автомобільних перевізників. Зокрема, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу передбачено «Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті», затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 385 від 24 червня 2010 року.
З наведених вище норм вбачається, що за відсутності документів, на підставі яких виконуються пасажирські та вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Однак, суд проаналізувавши матеріали справи встановив, що відповідно до нотаріально посвідченого договору найму транспортних засобів від 04.06.2015 року зареєстрованого в реєстрі за № 712, ОСОБА_4 передав в платне користуванню ТОВ «Самодєлкін» автомобіль марки Daimler Chrysler, модель 970, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Також міститься в матеріалах справи Акт приймання-передачі майна за договором найму транспортних засобів від 04.06.2015 року.
Зазначений автомобіль під час проведення перевірки був під керуванням найманого працівника ТОВ «Самодєлкін» - водія ОСОБА_5, що підтверджується Актом перевірки та довідкою № 25 від 17.05.2017 року, виданої директором ТОВ «Самодєлкін» Ларічевим Д.М.
З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, не доведено обставин, що саме ОСОБА_4 здійснював перевезення пасажирів і вантажу 20.03.2017 року автомобілем марки Daimler Chrysler модель 970, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, як автомобільний перевізник.
Матеріалами справи підтверджено, що станом на 20.03.2017 року вказаний автомобіль позивач передав у найм ТОВ «Самодєлкін», водій ОСОБА_5, є працівником ТОВ «Самодєлкін».
Слід зазначити, що п. 6.1. Наказу МВС України від 11.08.2010 року №379 «Про затвердження Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них» визначено, що видача тимчасових реєстраційних талонів на ТЗ проводиться працівниками Центру відповідно до вимог пунктів 16, 40 Порядку №1388.
Так, відповідно п.16 Постанови КМУ від 07 вересня 1998 року за №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.
Таким чином, посилання представника відповідача на п.6.3 Наказу МВС України від 11.08.2010 року №379, не береться судом до уваги, оскільки видача тимчасового реєстраційного талону здійснюється за бажанням власника ТЗ та за його зверненням.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частина 2 ст. 71 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4.
Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_4 до Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області про застосування адміністративного-господарського штрафу АЕ №006430 від 27 квітня 2017 року на загальну суму 1700 гривень.
Стягнути з управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок гривень) гривень.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 07 липня 2017 року

Суддя Н.В. Боженко