Справа № 751/2317/17
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/2317/17 Головуючий у 1-й інстанції: Маслюк Н.В. Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.06.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати неправомірним рішення Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в зарахуванні до загального трудового (страхового) стажу періодів з 01.06.1988 по 30.08.1988 та з 22.03.1995 по 21.06.1995, в які проводились відрахування до Пенсійного фонду;

- зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України провести перерахунок пенсії загального трудового (страхового) стажу та призначеної пенсії з урахуванням з урахуванням періодів з 01.06.1988 по 30.08.1988 та з 22.03.1995 по 21.06.1995 в тому числі і за 12 місяців перед зверненням.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.06.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням відповідачем подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 05.06.2001 перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України, який є правонаступником управління Пенсійного фонду України в місті Чернігові та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.51).

Як вбачається із копії пенсійної справи № 158967 страховий загальний стаж ОСОБА_3 складає 29 років 9 місяців 15 днів.

18.11.2016 позивач звернулася до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перерахунок пенсії з врахуванням пропущених періодів, до якої надала додаткові документи (а.с.13-18, 56).

Листом Чернігівського об'єднаного управління пенсійного фонду України від 05.01.2017 №349/05 ОСОБА_3 відмовлено у проведенні перерахунку оскільки на вихідну допомогу не нараховується збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування і вона не враховується при обчисленні середньомісячної плати для призначення пенсії (а.с.9).

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні до загального трудового (страхового) стажу періодів з 01.06.1988 по 30.08.1988 та з 22.03.1995 по 21.06.1995, у зв'язку із чим така відмова є неправомірною.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач під час виникнення спірних правовідносин та прийнятті рішення щодо відмови у зарахуванні до загального трудового (страхового) стажу вказаних вище періодів діяв у межах своїх повноважень та відповідно до діючого законодавства України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта не обґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію (станом на 15.03.2000), зокрема: до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до ст. 48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Окрім цього, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вбачається із копії трудової книжки ОСОБА_3 31.05.1988 звільнена з Чернігівського механічного заводу республіканського кооперативно - державного промислового об'єднання «Укрсільбудмеханізація» при «Украгробуді», згідно наказу № 73/к (а.с.11,14).

При цьому, відповідно довідки ЗАТ Чернігівський механічний завод № 22 від 15.03.2011 ОСОБА_3 нараховано дохід у вигляді вихідної допомоги у зв'язку із скороченням штату. Із нарахованих сум утримувався прибутковий податок (а.с.17).

Також, як вбачається із трудової книжки наказом № 18 від 21.03.1995 ОСОБА_3 звільнена у зв'язку з ліквідацією підприємства (а.с.12, 13).

Архівна довідка Чернігівської обласної спілки споживчих товариств від 10.03.2011 № 01/44 підтверджує, що ОСОБА_3 за періоди з 22.03.1995 по 21.04.1995 року, з 22.04.1995 по 21.05.1995, з 22.05.1995 по 21.06.1995 нараховані та здійснені виплати у розмірі середнього заробітку з відрахуванням внеску до Пенсійного фонду (а.с.15).

Статтею 49-3 КЗпП України (станом на момент призначення пенсії) вбачається, що працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій, при розірванні трудового договору у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці (пункт 1 статті 40) зберігається середня заробітна плата на період працевлаштування, але не більш як на три місяці з дня звільнення з урахуванням виплати вихідної допомоги. Виплата місячної вихідної допомоги і середнього заробітку, що зберігається, провадиться за попереднім місцем роботи. За зазначеними працівниками зберігається безперервний трудовий стаж, якщо перерва в роботі після звільнення не перевищила трьох місяців.

Судом першої інстанції встановлено, що перерви в роботі ОСОБА_3 після звільнення із вказаних підстав не перевищували трьох місяців.

Отже, у період після звільнення з 01.06.1988 по 30.08.1988 рку та з 22.03.1995 по 21.06.1995 ОСОБА_3 отримувала на протязі трьох місяців середню заробітну плату, з якої проводились відрахування до Пенсійного фонду та зберігався безперервний трудовий стаж.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не було правових підстав для відмови позивачу у зарахуванні до загального трудового (страхового) стажу періодів роботи з 01.06.1988 по 30.08.1988 та з 22.03.1995 по 21.06.1995.

Щодо проведення перерахунку за 12 місяців перед зверненням до Чернігівського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно ст. 98 Закону України «Про пенсійне забезпечення», перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв'язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Враховуючи, що ОСОБА_3 звернулась із заявою про перерахунок пенсії 18.11.2016 року та надала належні додаткові документи, то перерахунок слід здійснити з 18.11.2015.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визнав дії відповідача неправомірними та зобов'язав провести ОСОБА_3 перерахунок загального трудового (страхового) стажу та раніше призначеної пенсії з урахуванням періодів з 01.06.1988 по 30.08.1988 та з 22.03.1995 по 21.06.1995 відповідні виплатити з врахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18.11.2015.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 122, 183-2, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.06.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.