Справа № 809/460/17
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7026/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів - Ільчишин Н. В., Курильця А. Р.,

з участю секретаря - Чопко Ю. Т.,

представника відповідача - Урядка Р. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західні енергетичні транзити» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі № 809/460/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західні енергетичні транзити» до головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Сисака Петра Степановича, головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок ризикових платників управління аудиту Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Семанів Божени Романівни про визнання протиправними дій, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління ДФС в Івано-Франківській області,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Західні енергетичні транзити» (далі - ТзОВ «Західні енергетичні транзити») звернулося до суду з позовом до головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Сисака П. С., головного державного ревізора-інспектора відділу перевірок ризикових платників управління аудиту Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Семанів Б. Р., в якому просило визнати протиправними дії щодо включення відповідачами до акта перевірки від 13 березня 2017 року № 144/09-19-14-01/35276957 висновків про порушення ним вимог податкового законодавства при формуванні доходів та податкових зобов'язань з податку на прибуток.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачами зроблено безпідставні висновки про заниження ним доходу та податку на прибуток, а тому такі протиправно зафіксовані в згаданому вище акті перевірки. Вказував, що обґрунтування вказаних висновків містить посилання на норми Податкового кодексу України в редакції, яка на момент виникнення та існування відповідних правовідносин втратила чинність.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржене рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча позивач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі виданих Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області наказу від 03 лютого 2017 року № 141 та направлень від 10 лютого 2017 року № 204 і № 205 головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Сисаком П. С. та головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок ризикових платників управління аудиту Головного управління ДФС в Івано-Франківській області Семанів Б. Р. проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ «Західні енергетичні транзити» щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, єдиного соціального внеску, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2016 року, за результатами якої складено акт перевірки від 13 березня 2017 року № 144/09-19-14-01/35276957.

Вказаний акт перевірки містить висновок про порушення позивачем вимог пунктів 44.6, 44.7 статті 44, підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на суму 15656929 грн; пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 325643 грн; пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до зменшення задекларованої суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду декларації з податку на додану вартість в сумі 271,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що обраний позивачем спосіб захисту, на його думку, порушеного права не відповідає змісту такого та безпосередньо не впливає на обсяг прав та обов'язків позивача (не виступає підставою для їх виникнення, зміни чи припинення), оскільки акт перевірки є лише носієм доказової інформації про виявлені порушення з боку суб'єктів господарювання та не має для позивача юридичного значення.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів та проведення перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пункт 62.2 статті 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.5 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за наслідками податкового контролю.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За правилом пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 74.1 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Пунктом 74.3 статті 74 Податкового кодексу України передбачено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

З огляду на викладене, висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників контролюючих органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього. Включення суб'єктом владних повноважень до бази даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Таким чином, дії щодо внесення інформації, отриманої внаслідок проведення податкової перевірки, до акта такої перевірки, є лише службовою діяльністю посадових осіб контролюючого органу на виконання своїх професійних обов'язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов'язкових юридичних наслідків.

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій, зокрема, у постановах від 09 грудня 2014 року у справі № 21-511а14, від 03 листопада 2015 року у справі № 826/20761/14.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України надано право платникам податків оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Диспозиція цієї статті передбачає оскарження дій посадової особи, які пов'язані з порушенням порядку проведення перевірки; дій, які полягають у перевищенні повноважень службовою особою щодо обмеження прав у можливості ознайомлення з результатами контрольного заходу; дій щодо проведення перевірки без установлених законом підстав та/або з порушенням вимог чинного законодавства тощо.

В свою чергу, відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Виходячи із загальних засад адміністративного судочинства задоволенню підлягають ті вимоги, які фактично відновлюють порушене право особи у взаємовідносинах з суб'єктом владних повноважень.

Враховуючи викладене вище, дії посадової особи щодо включення до акта певних висновків, як і фіксування в ньому порушень платником податків вимог чинного законодавства не можуть бути предметом розгляду у суді, оскільки акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта (в тому числі й оцінка дій посадових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки) може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Отже, висновки, викладені в акті перевірки від 13 березня 2017 року № 144/09-19-14-01/35276957, є відображенням дій відповідачів та не породжують правових наслідків для ТзОВ «Західні енергетичні транзити» і, відповідно, не порушують прав останнього, а тому суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Викладене свідчить про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західні енергетичні транзити» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі № 809/460/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. І. Богаченко
судді Н. В. Ільчишин
А. Р. Курилець

Повний текст судового рішення виготовлено 21 липня 2017 року.