Справа № 523/16361/15-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 липня 2017 року м. Київ К/800/22433/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Калашнікова О.В., перевіривши касаційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі №523/16361/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року позов задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року.

У касаційній скарзі скаржник ставить питання про скасування рішення суду апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції керувався положеннями ст. 189 КАС України.

Відповідно до п. 4 ст. 189 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Апелянт у якості поважності причин пропуску строку посилався на те, що у січні 2016 року відповідачем було подано апеляційну скаргу на вищезазначену постанову Суворовського районного суду м. Одеси, проте ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2016 року апеляційну скаргу було залишено без руху, а ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2016 року апеляційну скаргу було повернуто апелянту у зв'язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків в частині подання інших доказів поважності підстав пропуску строку, а наведені скаржником підстави для поновлення строку визнано неповажними.

На виконання вимог ухвали скаржником було подано клопотання, в якому зазначено про відсутність у 2016 році коштів на фінансування видатків, пов'язаних зі сплатою судового збору, а також на набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VI, яким з 01 січня 2017 року органи Пенсійного фонду України звільнені від сплати судового збору.

Судом встановлено, що дані обставини не є належними доказами, які б підтверджували поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, з огляду на таке.

Судом обґрунтовано не взято до уваги посилання скаржника на те, що з 01 січня 2017 року органи Пенсійного фонду України звільнено від сплати судового збору, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ набрав чинності з 01 січня 2017 року, однак апеляційну скаргу з посиланням на вказані обставини відповідач повторно подав лише у квітні 2017 року, а не у десятиденний строк з дня настання обставин, якими апелянт обґрунтовує поважність причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження.

Слід зазначити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Стаббігс на інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Невмотивоване задоволення клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку звернення з апеляційною скаргою до суду суб'єкта владних повноважень утворить дискримінаційне становище по відношенню до інших суб'єктів звернення до судового захисту в тому числі фізичних та юридичних осіб.

З набранням чинності Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» Пенсійний фонд України та його органи позбавлено пільг щодо сплати судового збору. Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №484-VIII Кабінет Міністрів України було зобов'язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, посилання на обмежене фінансування державного органу не може бути єдиною підставою як для звільнення його від сплати судового збору, так і для поновлення процесуального строку, встановленого законом.

Отже, враховуючи відсутність підстав для поновлення строку, які можна було б визнати поважними, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та-або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, яке відповідає усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, зазначена касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 211, 213, п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у справі №523/16361/15-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Калашнікова