Справа № 806/245/17
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року м.Житомир справа № 806/245/17

категорія 8.3.2

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Алексюк Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача Субіної М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.10.2016 № , № , № , № , № , № , рішення № від 20.10.2016 та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.10.2016.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що висновки зазначені в акті документальної планової перевірки №5534/13-05/ від 07.10.2016 є безпідставними, а прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 20.10.2016 та рішення № від 20.10.2016 - протиправними, оскільки під час проведення вказаної перевірки працівниками податкового органу не були враховані всі первинні бухгалтерські документи.

Позивач та представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили вказаний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, вказавши, що під час перевірки встановлено факти .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області проведено документальну планову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2015, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

За результатами перевірки відповідачем складено акт №5534/13-05/ від 07.10.2016 (а.с.7-52).

Згідно розділу 4 акту, перевіркою були встановлені такі порушення:

- пп.16.1.2, п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України, пп.3.3, пп.3.4, пп.3.5, пп.3.6, пп.3.9, пп.3.10 п.3, п.4 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат ф.№10, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1025, пп.2, пп.5, пп.6, пп.8, пп.9 п.6 п.7 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, а саме неналежне ведення обліку доходів та витрат в період з 01.01.2013 по 31.12.2015, в книзі обліку доходів та витрат за формою ф.10;

- пп.16.1.2, п.16.1 ст.16, пп.138.10.4, абз. ж пп.138.10.6 п.138.10 ст.138, п.143.1 ст.143, п.177.2, пп.177.4.3, пп.177.4.4 п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 в період з 01.01.2013 по 31.12.2015 завищено валові витрати, безпосередньо пов'язані з отриманим доходом, на загальну суму 44902,10 грн., що призвело до заниження в даному періоді чистого оподаткованого доходу на загальну суму 44902,10 грн., в результаті чого було занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 9099,60 грн.;

- пп.177.5.1 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 несвоєчасну сплату авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб за 2014-2015 роки на суму 1536,00 грн.;

- п.46.1. ст.46, п.51.1 ст.51, п.119.1 ст.119, абз. "б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, п.п.3.2, п.п.3.3, п.п. 3.6. п. 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу. нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом ДПАУ від 24.12.2010 №1020, п.п.3.2., п.п.3.3., п.п.3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 №49 та п.п.3.2., п.п. 3.3, п.п.3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, а саме ФОП ОСОБА_1 не відображено у податкових розрахунках (форма 1-ДФ) суми виплачених доходів фізичним особам-підприємцям за 157 ознакою;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI із змінами та доповненнями, а саме:

- несвоєчасно подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2013 рік;

- подано не за встановленою формою додаток до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2014 рік;

- несвоєчасно подано звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за грудень 2013 року, січень 2014 року, лютий 2014 року;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI із змінами та доповненнями, а саме ФОП ОСОБА_1 в періоді з 01.01.2014 по 31.12.2015 занижено суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 34,7% на загальну суму 12427,83 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 316,80 грн., за 2014 рік в сумі 2843,92 грн., за 2015 рік в сумі 9267,11 грн.,

- п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, п.183.10 ст.183, абз. а) п.185.1 ст.185, абз. а) п.186.1 ст.186, абз. а) п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість у період, що перевірявся, на загальну суму 97687,49 грн.;

- п.162.1 ст.162, пп.1.3 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 занижено суму чистого доходу за 2015 рік у розмірі 26706,20 грн., в результаті чого занижено податкові зобов'язання з військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного року в сумі 400,59 грн.;

- вимоги постанови КМУ від 30.10.2008 №957 від 17.06.2015, №426 від 17.06.2015 в перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін.

За результатами проведеної перевірки та на підставі вказаного акту Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області винесено податкові повідомлення - рішення від 20.10.2016:

- №5, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1202109,36грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 97687,49 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 24421,87 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (а.с.59);

- №, яким визначено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 500,74 грн.. в тому числі за податковим зобов'язанням 400,59 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 100,15 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (а.с.53);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 11374,50 коп., в тому числі за податковими зобов'язаннями 9099,60 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 2274,90 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (а.с.55);

- № про застосування штрафної санкції за несвоєчасну сплату авансових внесків податку на доходи фізичних осіб у розмірі 307,20 грн. відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (а.с.57);

- № про застосування штрафної санкції у розмірі 510,00 грн. відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України (а.с.61);

- №5 про застосування штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн. відповідно до пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України (а.с.63).

Крім того, прийнято рішення про застосування штрафних санкцій № від 20.10.2016 в сумі 170,00 грн. на підставі п.7 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", № від 20.10.2016 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1258,62 грн. на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф- від 20.10.2016 на суму 12427,83 грн.(а.с.65,67,69).

Не погоджуючись із винесеними рішеннями позивач звернувся зі скаргами до Головного управління ДФС у Житомирській області та ДФС України.

Проте, Державна фіскальна служба України 22.12.2016 за вих.№13885/л/99-99-11-02-01-14 винесла рішення, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 20.10.2016 № про визначення грошового зобов'язання з військового збору, № про застосування штрафу з податку на доходи фізичних осіб, № про застосування штрафних санкцій, № про застосування штрафних санкцій, № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, № про визначення грошового зобов'язання з податку на додану вартість та рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 18.11.2016 №756/14/06-30-10-01-01 про результати розгляду первинної скарги, а повторну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - без задоволення (а.с.70-76).

Надаючи оцінку спірним рішенням, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України проголошено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

У відповідності до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи

Пунктом 38.2 статті 38 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI визначено, що плата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Щодо завищення позивачем валових витрат на 44902,10 грн. слід зазначити наступне.

В силу норм підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України під "витратами" розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає "господарську діяльність" як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ (підпункт 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Статтею 177 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.174.4 ст.174).

В ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 включено до складу валових витрат, які відображені у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2013-2014 роки вартість придбаних ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами на загальну суму 17525 грн.

Як зазначалось, згідно із п. 138.1 ст. 138 розділу III ПКУ витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п. 138.4, п. 138.6 - 138.9, пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 ст. 138 ПКУ.

Відповідно до пп. "ж" пп. 138.10.6 п. 138.10 ст. 138 ПКУ включаються до складу валових витрат витрати, понесені на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів (крім тих, вартість та строк використання яких відповідають ознакам, встановленим для основних засобів розділом I ПКУ, та підлягають амортизації у складі нематеріальних активів), виданих державними органами для провадження господарської діяльності, в тому числі витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів на право здійснення за межами України вилову риби та морепродуктів, а також надання транспортних послуг.

Враховуючи те, що витрати, понесені на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів, виданих державними органами для провадження господарської діяльності, в тому числі витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів на право здійснення за межами України вилову риби та морепродуктів, а також надання транспортних послуг, не відносяться до витрат від операційної діяльності, то фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування не мають права включити зазначені витрати до складу своїх витрат.

Згідно п. 1.27 акту перевірки ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування.

За таких обставин, суд погоджується з висновками контролюючого органу, що в даному випадку позивачем порушено абз. ж пп.138.10.6 п.138.10 ст.138, п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, оскільки дані витрати не належать до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, а тому погоджується з висновком контролюючого органу про безпідставне включення вказаних коштів до таких витрат.

Також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат, які відображені в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік включено суму сплаченого єдиного внеску в розмірі 5193,60 грн., але згідно поданої Таблиці 1 Додатку 5 до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік та повідомлення-розрахунку від 03.09.2014 року № 18538 сума нарахованого єдиного внеску складає 4800,76 грн. Суд погоджується з висновками контролюючого органу, що в даному випадку позивачем порушено пп.138.10.4 п.138.10 ст.138, п.143.1 ст.143 Податкового кодексу України, оскільки сума ЄСВ, що вноситься до витрат має відповідати сумі, зазначеній в річній звітності з ЄСВ, отже позивачем завищено суму валових витрат на суму сплаченого єдиного внеску в розмірі 392,84 грн. (5193,60-4800,76),

Аналогічне порушення допущено ФОП ОСОБА_1 в частині включення збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 3544 грн. за 2014 рік до складу валових витрат в податкову декларацію про майновий стан і доходи, але відповідно до звітів про суми нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства поданих впродовж 2014 року та розрахунково-платіжних документів, ФОП ОСОБА_1 в 2014 році було нараховано та сплачено збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 3266 грн. Отже, контролюючим органом правильно зазначено про порушення позивачем пп.138.10.4 п.138.10 ст.138. п.143.1 ст.143 Податкового кодексу України, а саме завищено суму валових витрат на суму збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в розмірі 278 грн. (3544-3266).

Крім того, встановлено, що у 2015 році ФОП ОСОБА_1 до складу витрат в податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік суму сплачених податків і зборів в розмірі 15579 грн. та витрати на придбання ліцензії в розмірі 10000грн., однак суд зазначає, що відповідно до п.174.4 ст.174 ПК України дані витрати не належать до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, а тому погоджується з висновком контролюючого органу про безпідставне включення вказаних коштів до таких витрат.

Також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат в податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік включено суму сплаченою єдиного внеску в розмірі 5382,68 грн., але згідно поданої Таблиці 2 Додатку 5 до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік сума нарахованого єдиного внеску складає лише 5191,50 грн. Таким чином, суд погоджується з висновком контролюючого органу, що в порушення п.177.2 ст. 177 та пп.177.4.3 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 завищено валові витрати на суму сплаченого єдиного внеску в розмірі 191,18 грн. (5382,68-5191,50).

Крім того, в ході перевірки та відповідно книги обліку доходів і витрат №3 (зареєстрованої 25.12.2013 року за № 17-1/Л-96) встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушення пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до складу інших витрат в податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік включено витрати в розмірі 936,08 грн., які не підтверджені первинними документами, що не спростовано позивачем в ході судового розгляду.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем завищено суму валових витрат за період, що перевірявся, на 44902,10 грн., в тому числі: 2013 рік - 10000 грн., 2014 рік - 8195,84 грн., 2015 рік - 26706,26 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на відповідні суми.

Згідно із ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Враховуючи, що відповідачем встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу, наслідком чого є заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 9099,60 грн., в тому числі в 2013 році - 2137,52 грн., 2014 році в сумі 712,00 грн., в 2015 році в сумі 6250,08 грн.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 20.10.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 11374,50 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 9099,60 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 2274,90 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, є правомірним.

Щодо неналежного ведення позивачем обліку доходів та витрат.

Перевіркою встановлено, що в порушення пп. 16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст. 44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України пп.3.3, пп.3.4, пп.3.5, пп.3.6, пп.3.9, пп.3.10 п.3 , п.4 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат ф. №10, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1025, пп. 2, пп.5, пп.6, пп.8, пп.9 п.6, п.7 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481 встановлено не належне ведення обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, а саме в книзі обліку доходів та витрат за формою ф.10, в результаті чого в періоді з 01.01.2013 по 31.12.2015 року, завищено валові витрати на загальну суму 44902,10 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 44902,10 грн.

З огляду на те, що судом зроблено висновок про завищення позивачем суми валових витрат за період, що перевірявся, на 44902,10 грн. та відповідно заниження чистого оподатковуваного доходу на цю суму, суд погоджується із висновком контролюючого органу про неналежне ведення позивачем обліку доходів та витрат, а саме книги обліку доходів та витрат за формою ф.10 та застосуванням у зв'язку з цим штрафної санкції згідно податкового повідомлення-рішення від 20.10.2016 № у розмірі 510,00 грн. відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України.

Щодо несвоєчасної сплати авансових платежів слід зазначити наступне.

Відповідно до пп.10 п.6 Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України №793 від 11.12.2013 р. у рядку 06 вказується сума авансових платежів з податку, сплачених платником податку протягом звітного податкового періоду у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 розділу IV Кодексу.

Позивачем включено до Додатку 5 суму сплачених авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, а саме у 2013 році - 2137,52 грн., у 2014 році - 712 грн.

Водночас, відповідно до наданих платіжних доручень та інтегрованої картки платника податків, авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 у 2013 та 2014 роках не сплачувала (а.с.179-181).

Наявність в інтегрованій картці інформації про існуючу переплату не спростовує факту відсутності сплати авансових платежів у цей період, тоді як згідно із зазначеною нормою, вказувати слід лише суму сплачених авансових платежів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем допущено порушення пп. 177.5.1 п. 177.5 ст.177 Податкового кодексу України, а саме щодо несвоєчасної сплати авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб.

Щодо не відображення у податкових розрахунках (1-ДФ) суми виплачених доходів фізичним особам-підприємцям слід зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України зазначено, що самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Особи, які відповідно до ПКУ мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, подавати у строки, встановлені ПКУ для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду (п. 176.2 ст. 176 ПКУ).

Тобто, у разі нарахування (виплати) доходів податковий агент повинен відобразити в податковому розрахунку такі виплачені доходи на користь всіх платників податків, в тому числі виплачені на користь самозайнятих осіб (фізичних осіб - підприємців та осіб, що проводять незалежну професійну діяльність).

Натомість, перевіркою дотримання ФОП ОСОБА_1 встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому нарахованих та виплачених доходів на користь платників податків - фізичних осіб встановлено не відображення в поданих до Житомирської ОДПІ податкових розрахунків ф.1-ДФ сум доходів нарахованих та сплачених на користь фізичним особам - підприємцям в сумі 95317,48 грн. (ознака доходу 157).

Отже, позивачем порушено п.46.1 ст.46. п.51.1 ст.51, абз. "б" п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, пп.3.2, пп.3.3, пп.3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом ДПАУ від 24.12.2010 №1020, пп.3.2, пп.3.3 пп.3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 №49 та пп.3.2, пп.3.3 пп.3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4.

Крім того, відповідно до п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

З огляду на викладене, до позивача правомірно застосовано штрафну санкцію в розмірі 510 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 20.10.2016 № за ненадання інформації щодо сум доходів нарахованих та сплачених на користь фізичних осіб - підприємців у податкових розрахунках формах 1-ДФ.

Щодо перевищення позивачем загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів допустимих 300000грн.

Відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 183.1 ст.183 Кодексу будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до п. 183.2 ст.183 Податкового кодексу України у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування (п. 183.10. ст.183 Кодексу).

Відповідно до пп."а" п.202.1 ст.202 Кодексу якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця.

Згідно з п. 185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку (п. "а" п.187.1 ст.187).

Відповідно до п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Як свідчать обставини справи, ФОП ОСОБА_5 не реєструвалася у Житомирській ОДПІ платником податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року.

Перевіркою встановлено, що за даними звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) форми "ЗВР-1" за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, ФОП ОСОБА_1 був перевищено обсяг реалізованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за останні 12 місяців, 27 квітня 2014 року та становив 301115,75 грн.

Водночас, як встановлено судом, перевіряючими не було враховано операції з повернення готівки з каси в сумі 1450 грн. згідно фіскального чеку від 09.05.2013 (а.с.100).

Разом з тим, з урахуванням операцій, які проводились позивачем з 27.04.2014 по 30.04.2014 (а.с.160-161), позивачем перевищено обсяг реалізованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за останні 12 місяців, 28 квітня 2014 року.

З урахуванням наведеного, ФОП ОСОБА_1 зобов'язана була подати реєстраційну заяву та зареєструватись платником ПДВ до 10 травня 2014 року, а виручку отриману від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів за період з 11.05.2014 року по 31.12.2015 року в сумі 488437,47 грн. відобразити в податковій декларації з податку на додану вартість та визначити податкові зобов'язання з податку на додану вартість.

Таким чином, в порушення вимог п.181.1 ст. 181, п.183.1, п.183.2, п.183.10 ст.183, абз. а) п. 185.1 ст.185, абз. а) п. 186.1 ст.186, абз. а) п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за період з 11.05.2014 року по 31.12.2015 року на суму 97687,49 грн.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 20.10.2016 №5, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1202109,36грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 97687,49 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 24421,87 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України є правомірним.

Щодо донарахування позивачу військового збору.

Відповідно до пп.1.1 п.16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст.162 розд. IV Кодексу, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Ставка збору складає 1,5 відсотки об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 161 підрозділу 10 Кодексу (підпункт 1.3 пункту 161 підрозділу 10 Кодексу).

Отже, фізичні особи - підприємці, крім тих що обрали спрощену систему оподаткування, за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період.

Пунктом 127.1 ст.127 Податкового кодексу України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Перевіркою дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету ФОП ОСОБА_1 військового збору встановлено, що в порушення п. 162.1 ст.162, пп.1.3 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ ФОП ОСОБА_1 занижено суму чистого доходу за 2015 рік у розмірі 26706,20 грн., в результаті чого занижено податкові зобов'язання з військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного року в сумі 400,59 грн.

Документів або доказів, які б спростовували встановлені порушення в ході судового розгляду позивачем не надано.

З огляду на викладене, відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.10.2016 №, яким визначено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 500,74 грн.. в тому числі за податковим зобов'язанням 400,59 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 100,15 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Щодо донарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 2 частини першої ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для фізичних осіб - підприємців (крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування), єдиний внесок нараховується на суму доходу, отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов язкового державного соціального страхування.

Періодом (звітним періодом), за який платники єдиного внеску зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" подають звітність до органу доходів і зборів, є календарний рік (ч.8 ст. 9 Закону).

Форми та строки подання звітності передбачено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міндоходів України від 09.09.2014 року №454 зареєстрованого в Мін'юсті України 20.09.2014 за №1628/24160 (чинний на момент порушення) (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 3.2 Порядку фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів звіт самі за себе один раз в рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом.

Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.05.2015 за №508/26953, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" суми єдиного внеску, своєчасно не нараховані та/або не сплачені у строки, встановлені Законом, обчислені органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до Інструкції про порядок нарахування та сплати платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (наказ Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449) (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску до 01 січня 2015 року штраф у розмірі 5 відсотків, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску, та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким платником акта перевірки від органу доходів і зборів або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми.

Відповідно до пункту 7 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою (чинна з 01.01.2015).

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", за формою згідно з додатком 16 до Інструкції про порядок нарахування та сплати платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (наказ Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449).

Як свідчать обставини справи, перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності, на який нараховується єдиний внесок встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 в періоді з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року суми чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 %. на загальну суму 35815,04 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 913,00 грн., за 2014 рік в сумі 8195,84 грн., за 2015 рік в сумі 26706,20 грн., чим порушено вимоги п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

ФОП ОСОБА_1 занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 34,7 %, на загальну суму 12427,83 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 316,80 грн., за 2014 рік в сумі 2843,92 грн., за 2015 рік 9267,11 грн.

За результатами перевірки Житомирською ОДПІ винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) ФОП ОСОБА_1 з єдиного внеску від 20.10.2016 №Ф- в сумі 12427,83 грн. (вручено платнику 20.10.2016).

Рішенням Житомирської ОДПІ про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.10.2016 застосовано до ФОП ОСОБА_6 штрафну санкцію з єдиного внеску в сумі 1258,62 грн. Вказане рішення ФОП ОСОБА_1 не оскаржується.

Перевіркою питань щодо подання звітів про суми нарахованого єдиного внеску за 2011 - 2015 роки встановлено порушення вимог п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме:

- несвоєчасно подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2013 рік, звіт подано 29.03.2014 року, термін подання 09.02.2014 року;

- подано не за встановленою формою додаток до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2014 рік, а саме замість таблиці 1 Додатку 5 " Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами- підприємцями" подану таблицю 2 додатку 5 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями. які обрали спрощену систему оподаткування";

- несвоєчасно подано звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за: грудень 2013 року - фактично подано 25.02.2014 року, термін подачі 20.01.2014 року; січень 2014 року - фактично подано 22.05.2014 року, термін подачі 20.02.2014 року; лютий 2014 року

- фактично подано 05.06.2014 року, термін подачі 20.03.2014 року.

Позивачем в судовому засіданні не спростовано встановлених порушень.

З огляду на викладене, Житомирською ОДПІ правомірно прийнято рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № від 20.10.2016, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафну санкцію в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 грн. за подання не за встановленою формою додатку до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2014 рік.

Крім того, враховуючи, що в ході перевірки встановлено заниження позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 34,7 %, на загальну суму 12427,83 грн., відповідачем правомірно сформовано та виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф- від 20.10.2016 на вказану суму.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність своїх рішень, натомість позивачем не спростовано встановлених порушень. Посилання позивача на відсутність у акті перевірки підпису одного із перевіряючих не може бути підставою для визнання протиправними рішень, прийнятих на підставі вказаного акту. Інші заперечення позивача щодо встановлених порушень не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 14 липня 2017 р.