Справа № 806/982/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 липня 2017 року м. Київ К/800/23147/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірно та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову про задоволення позову. Визнано неправомірною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації та зобов'язано відповідача визначити розрахункову вартість автомобіля марки "ЗАЗ 110206" 2006 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1, д/н НОМЕР_2, яким було забезпечено матір ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на пільгових умовах через органи соціального захисту населення та скласти довідку-рахунок за затвердженою формою.

Судами встановлено, що пунктом 1.2 рішення колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації "Про видачу автомобіля "Таврія" від 18 квітня 2006 року № 9 ОСОБА_2 інваліду І групи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, з правом керування члена сім'ї видано автомобіль Таврія - НОМЕР_4 на пільгових умовах (доплата 7 % від вартості автомобіля), сума доплати 1245,56 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3.

У вересні 2016 року син ОСОБА_2 - ОСОБА_1 1963 року народження, який на момент її смерті проживав разом із нею та вів спільне господарство, звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на викуп автомобіля "ЗАЗ-110206" 2006 року випуску, яким була забезпечена на пільгових умовах ОСОБА_2 Однак, Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації листом від 06 жовтня 2016 року № 4439/02 відмовив позивачу у наданні дозволу на викуп автомобіля з тих мотивів, що позивач протягом шести місяців з дня смерті своєї матері ОСОБА_2 не сплатив до державного бюджету вартість автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Суд першої інстанції вважав, що відповідач правомірно відмовив позивачу в наданні дозволу на викуп та переоформлення автомобіля, оскільки позивачем був пропущений шестимісячний строк для викупу автомобіля.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у позивача є всі необхідні підстави для викупу та переоформлення автомобіля, а поважність пропуску шестимісячного строку звернення із заявою обґрунтовується тим, що на адресу позивача від відповідача не надходили повідомлення про право вчинити такі дії, тому строк передбачений пунктом 16 Постанови № 999 пропущено з поважних причин.

Приписами частини 2 статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ визначено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок № 999).

Інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільговихумовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сім'ї (за бажанням такого члена сім'ї), який на час смерті інваліда були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда (Абзац перший пункту 16 Порядку № 999)

Абзацом 3 пункту 16 Порядку № 999 передбачено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурний підрозділ соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. (Абзац дев'ятий пункту 16 Порядку № 999).

Розрахункова вартість автомобіля визначається структурним підрозділом соціального захисту населення або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний календарний місяць, або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний календарний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний календарний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Міністерством соціальної політики. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) структурному підрозділу чи органу соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. (Абзаци десятий, одинадцятий пункту 16 Порядку № 999).

Якщо померлий інвалід був забезпечений автомобілем на пільгових умовах (за 7 або 30 відсотків вартості), його спадкоємцю за заявою повертається сума, що була сплачена інвалідом за автомобіль, згідно з оціночною вартістю автомобіля на день подання заяви, визначеною за рахунок коштів спадкоємця (Абзац дванадцятий пункту 16 Порядку № 999).

Слід зазначити, що саме на відповідача, який виконує державні функції в соціальній сфері, покладено обов'язок запропонувати позивачу скористатись правом, яке виникло в нього після смерті матері, вказавши спосіб його реалізації із наданням довідки-розрахунку за формою, що затверджується Міністерством соціальної політики, або повернути автомобіль управлінню соціального захисту з виплатою останнім спадкоємцям інваліда суми коштів, що була ним сплачена за автомобіль.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це судове рішення та залишити в силі постанову суду першої інстанції. Зазначає, що позивач звернувся із заявою про перереєстрацію автомобіля з пропуском шестимісячного строку, який передбачений абзацом 4 пункту 16 Порядку № 999, тому Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської області державної адміністрації, відмовляючи у задоволенні заяви позивача, діяв на підставі та в межах закону.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і не дають підстав вважати, що судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення, в якому надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірно та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак