Справа № 372/3387/16-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 липня 2017 року м. Київ К/800/23955/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Міністерства оборони України на постанову Обухівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 по отриманню одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути документи щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі Порядок № 975) та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності 26 травня 2016 року та прийняти відповідне рішення, з врахуванням висновків, викладених у даній постанові. В решті позову відмовлено.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у 1987-1989 роках, у період з 09 серпня 1987 року по 21 січня 1989 року приймав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджується довідкою Обухівського районного військового комісаріату Київської області, військовим квитком і посвідченням учасника бойових дій.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року № 63 Афганістан входить в перелік держав, на території яких в період з квітня 1978 року по грудень 1989 року велись бойові дії.

В період проходження військової служби позивачем було отримано поранення, яке згідно з висновком судово-медичного експерта отримане у період участі в бойових діях в Афганістані.

З витягу із протоколу засідання Центральної військо-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, поранення видно, що поранення позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією підтверджується, що позивачу довічно з 26 травня 2016 встановлена II група інвалідності, причиною якої є травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

У 2016 році позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату одноразової грошової допомоги, однак 22 червня 2016 року ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до вимог Порядку № 975 вказану заяву з необхідними документами направив до департаменту фінансів Міністерства оборони України для нарахування і виплати позивачу одноразової грошової допомоги, при цьому відповідно до висновків ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач дійсно має право на отримання цієї одноразової грошової допомоги.

12 серпня 2016 року на засіданні комісії департаменту фінансів Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби було прийнято рішення, яке відображене в пункті 96 Протоколу від 12 серпня 2016 року № 58, і яким було повернуто на доопрацювання обласному військовому комісаріату документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги з мотивів неподання документа про обставини поранення. Копія витягу із протоколу направлена позивачу 11 жовтня 2016 року.

Задовольняючи частково позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки позивачу з 19 лютого 2014 року встановлено другу групу інвалідності, тому він має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011 - XII (далі Закон № 2011 XII) та Порядку № 975. При цьому, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, оскільки суд не має права вирішувати за відповідача питання щодо визнання права на таку допомогу, через те, що є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи. В такій ситуації, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути документи щодо призначення та виплати позивачу спірної допомоги.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 16 Закону № 2011 - XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 16-2 Закону № 2011 - XII).

За змістом пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога, зокрема, у разі встановлення інвалідності другої групи призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядником бюджетних коштів відповідно до статті 23 Закону № 2011 XII є Міністерство оборони України.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Відтак, прийняття рішення про виплату чи про відмову у виплаті одноразової допомоги є компетенцією комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги, що діє у складі Міністерства оборони України, якою рішення щодо задоволення вимог позивача про призначення спірної одноразової грошової допомоги чи відмови у її призначенні прийнято не було.

Таким чином, відповідним органом Міністерства оборони України не було розглянуто питання щодо призначення одноразової грошової допомоги та не було прийнято відповідного рішення по суті розгляду питання щодо наявності у позивача підстав для отримання такої допомоги.

У касаційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Обухівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак