Справа № 812/143/15
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенди О.В.,

суддів: Гриціва М.І., Прокопенка О.Б., -

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Луганської області (далі - Прокуратура) про визнання протиправним рішення та стягнення грошової допомоги,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним рішення прокурора Луганської області щодо відмови у виплаті йому грошової допомоги за кожний повний рік роботи на прокурорсько-слідчих посадах у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років;

- стягнути з Прокуратури грошову допомогу за кожен повний рік роботи на прокурорсько-слідчих посадах у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років у розмірі 504 676 грн 8 коп.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що він 36 років працював в органах прокуратури і при звільненні 9 квітня 2014 року мав право на отримання грошової допомоги, як це передбачено частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1789-XII). Проте відповідач відмовився виплатити йому таку допомогу.

Суди встановили, що ОСОБА_1 працював на посадах слідчого прокуратури та прокурора 36 повних років у період з 10 травня 1977 року по 9 квітня 2014 року. Наказом Генерального прокурора України від 9 квітня 2014 року № 568-к позивач був звільнений з органів прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років за власним бажанням з 9 квітня 2014 року на підставі подання прокурора Луганської області та власного рапорту.

10 квітня 2014 року позивач звернувся до Прокуратури із заявою про виплату грошової допомоги за кожен повний рік роботи на прокурорсько-слідчих посадах у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років, що передбачено частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-XII.

18 квітня 2014 року відповідач прийняв рішення про відмову у виплаті такої грошової допомоги, про що повідомив листом за № 11-6007-14. Відмову мотивовано змінами у законодавстві - Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі - Закон № 1166-VII) виключено частину шістнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-XII.

Луганський окружний адміністративний суд постановою від 14 липня 2015 року позов задовольнив.

Донецький апеляційний адміністративний суд постановою від 8 вересня 2015 року цю постанову скасував, у позові відмовив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 28 вересня 2015 року на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову суду апеляційної інстанції.

У заяві про перегляд Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 5 частини першої статті 237 КАС, цього судового рішення, ОСОБА_1 вказує на його невідповідність висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 17 травня 2016 року № 21-569а16. Просить скасувати рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій і залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

У постанові Верховного Суду України, на яку заявник посилається як на підтвердження невідповідності оскаржуваної ухвали викладеному у зазначеній постанові висновку щодо застосування норм права, мовиться, що зміни, якими було виключено частину шістнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-XII , набрали чинності з 1 травня 2014 року, а оскільки позивача з посади прокурора звільнено з 1 квітня 2014 року, то він має право на призначення грошової допомоги, передбаченої цією нормою.

Зазначеного правового висновку колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла виходячи з такого.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-XII прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Пунктом 3 розділу ІІ Закону № 1166-VІІ внесено зміни до Закону № 1789-ХІІ. Зокрема, абзацом другим підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ Закону № 1166-VІІ зі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ виключено частину шістнадцяту.

Згідно з абзацом першим пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1166-VІІ зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім, зокрема, абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ, який набирає чинності з 1 травня 2014 року.

Тобто зміни, якими, зокрема, було виключено частину шістнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-XII , як зазначено у постанові Верховного Суду України від 17 травня 2016 року, набрали чинності з 1 травня 2014 року.

Отже, рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, не відповідає викладеному у зазначеній постанові Верховного Суду України висновку.

Проте наведені в ухвалі Вищого адміністративного суду України, яку просить переглянути заявник, мотиви прийняття цього судового рішення дають колегії суддів підстави змінити правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 17 травня 2016 року, виходячи з такого.

Статтею 50-1 Закону № 1789-XII визначено умови призначення пенсій прокурорам і слідчим. Зокрема, частиною шістнадцятою було встановлено, що прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Законом № 1166-VІІ внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема і до Закону № 1789-ХІІ.

Так, згідно з підпунктом 3 пункту 3 розділу ІІ Закону № 1166-VІІ у Законі № 1789-ХІІ:

у статті 501 :

у частинах другій і п'ятій цифри «80» замінити цифрами «70»;

частину шістнадцяту виключити.

Отже, першим абзацом підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ Закону № 1166-VІІ є слова і цифри «у статті 50-1», абзацом другим - «у частинах другій і п'ятій цифри «80» замінити цифрами «70», а третім - слова «частину шістнадцяту виключити».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень цього Закону зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім, зокрема, абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ, який набирає чинності з 1 травня 2014 року.

Тобто зміни до Закону 1789-XII, якими було виключено частину шістнадцяту у статті 50-1, набрали чинності не з 1 травня 2014 року, як зазначено у постанові Верховного Суду України від 17 травня 2016 року, а з 1 квітня 2014 року.

З 1 ж травня 2014 року набрали чинності зміни до частин другої і п'ятої статті 50-1 Закону № 1789-XII, які стосуються розміру пенсії прокурорів і слідчих.

На підтвердження такого висновку слід зазначити і таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року № 376 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 1 Порядку з метою забезпечення додержання єдиних принципів ідентифікації нормативно-правових актів та ведення їх державного обліку в межах інформаційного простору України, створення фонду та підтримання в контрольному стані нормативно-правових актів, надання інформації про них, забезпечення в межах, визначених законодавством, доступності, гласності та відкритості правової інформації для користувачів створено Єдиний державний реєстр нормативно-правових актів (далі - Реєстр).

Копія еталонного тексту Реєстру - копія тексту

нормативно-правового акта у формі комп'ютерного файла, який

ідентичний відповідному еталонному тексту та зберігає всі

спеціальні ознаки, що забезпечують його цілісність (пункт 2 Порядку).

Як видно із засвідченої належним чином паперової копії еталонного тексту статті 50-1 Закону № 1789-XII у редакції, що діяла станом на 1 квітня 2014 року, частина шістнадцята цієї статті, якою було встановлено, що прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури, - виключена.

Виключена станом на 1 квітня 2014 року частина шістнадцята у статті 50-1 і в тексті Закону № 1789-XII, розміщеного на офіційному веб-сайті Верховної Ради України.

Натомість частини друга і п'ята статті 50-1 Закону № 1789-XII у редакції, чинній станом на 1 квітня 2014 року, змін не зазнали. Відповідні зміни до зазначених частин статті 50-1 цього Закону набрали чинності з 1 травня 2014 року.

За таких обставин рішення Вищого адміністративного суду України від 28 вересня 2015 року, яким він погодився із висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач не має права на призначення грошової допомоги, яка до 1 квітня 2014 року передбачалася частиною шістнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-XII , ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а відтак у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий О.В. Кривенда

Судді:М.І. Гриців О.Б. Прокопенко