Справа № 127/3626/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/3626/17

Головуючий у 1-й інстанції: Ан О.В.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

18 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Січки О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 23.12.2016 року звернулася до управління праці та соціального захисту населення м. Вінниця про призначення їй соціальної допомоги як малозабезпеченій громадянці.

Управління праці та соціального захисту населення м. Вінниці 05.01.2017 року винесло рішення яким відмовлено в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, мотивуючи тим, що соціальна допомога не призначається, коли працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не навчаються за денною формою навчання протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення та не перебувають на обліку в Центрі зайнятості.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям діяв на підставі та в межах чинного законодавства України. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї.

Згідно до ст. 3 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Як встановлено судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 на даний час проживає одна та ніде не працює.

Відповідно до довідки №02/16/2564 від 04.08.2016 року ОСОБА_2 була знята з реєстрації 28.07.2016 року як безробітна в Лівобережному МРЦЗ.

Після того ОСОБА_2 звернулася до УПФУ для призначення їй пенсії за віком, однак рішенням управління Пенсійного фонду України м. Вінниці №10239 від 25.11.2016 року було відмолено у призначенні пенсії за віком за відсутності страхового стажу, оскільки у позивачки наявний страховий стаж 7 років 8 місяців 16 днів, а необхідно відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 15 років страхового стажу.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої Законом № 1768-ІІІ, визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 24.02.2003 № 250 (далі - Порядок № 250).

Згідно до п. З Порядку призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї.

Відповідно до п. 6 Порядку для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім'ї подає органу соціального захисту населення такі документи:

- заяву;

- документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім'ї; довідку про склад сім'ї;

- декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї);

- довідку про наявність та розмір земельної частки (паю).

Для призначення соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник сім'ї подає заяву і декларацію про доходи та майно.

Відповідно до п. 9 Порядку рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів.

У разі прийняття рішення про відмову в наданні соціальної допомоги орган соціального захисту населення письмово повідомляє про це уповноваженого представника сім'ї із зазначенням підстав відмови та порядку оскарження рішення.

Відповідно до п. 13 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" особи працездатного віку - особи віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку.

Згідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

- 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно;

- 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

- 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

-56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

- 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

- 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

-58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

- 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

- 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

- 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

- 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Отже, враховуючи приписи Закону України "Про зайнятість населення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" позивачка являється не працездатною особою, оскільки відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" досягла пенсійного віку.

Відповідно до положень п. 10 Порядку № 250, що кореспондуються з положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги).

Враховуючи те, що позивачка на даний час не працює, оскільки досягла пенсійного віку відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та не підпадає під жодну умову яка визначена у ст. 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям", тому рішення управління праці та соціального захисту населення м. Вінниці 05.01.2017 року про відмову в призначенні ОСОБА_2 державної соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" являється протиправним та необґрунтованим.

Відповідно до ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

З огляду на викладене, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 3 ч. 1 ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову, з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління соціального захисту населення (Лівобережне) м. Вінниці від 05.01.2017 року щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні державної соціальної допомоги відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям"

Зобов'язати управління соціального захисту населення (Лівобережне) м. Вінниці призначити ОСОБА_2 державну соціальну допомогу відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" з 23 грудня 2016 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 липня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.