Справа № 334/2460/17(2-а/334/346/17)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2017 року справа № 334/2460/17(2-а/334/346/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Чабаненко С.В. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя

на постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 травня 2017 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 18.04.2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя (далі - УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя), в якому просить визнати протиправними дії та зобов'язати відповідача призначити їй пенсію за віком з 19.05.2014 року, на умовах та в порядку ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV), із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком (2011 - 2013 роки), виплатити їй різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18.05.2017 року позовні вимоги задоволено, стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 640 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Правобережним ОУ ПФУ м. Запоріжжя, що є правонаступником УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01.12.2006 року УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти, відповідно до приписів п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788-XII), виплата якої позивачу Пенсійним органом з 08.12.2006 року була зупинена, у зв'язку з продовженням її праці в сфері освіти.

20.05.2014 року УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя на підставі поданої ОСОБА_2 заяви, розпорядженням №170927, починаючи з 19.05.2014 року здійснено переведення позивача з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, відповідно до приписів ст. 26 Закону № 1058-IV, при здійсненні розрахунку розміру якої застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії позивача.

В подальшому ОСОБА_2 звернулася до УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя з заявою від 21.03.2017 року щодо розрахунку розміру її пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням даної пенсії (2011-2013 роки), відповідно до ч.2 ст. 40 Закону № 1058-IV.

Листом №100/В-1 від 28.03.2017 року УПФУ в Дніпровському районі м. Запоріжжя відмовлено позивачу, з посиланням на відсутність законодавчо визначених підстав для цього, не погодившись з чим позивач звернулася до суду.

Статтею 2,7 Закону № 1788-XII встановлено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Приписами п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII, в редакції станом на час призначення пенсії позивача визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 1058-ІV, за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею ст. 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Приписами ч.2 ст. 40 Закону № 1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Положеннями ч.3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно неправомірності дій Пенсійного органу щодо розрахунку позивачу розміру пенсії за віком, передбаченої положеннями ст. 26 Закону № 1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік, який враховувався їй під час призначення попереднього виду пенсії за вислугою років за п. «е» ст. 55 Закону № 1788-XII, оскільки дані норми Законів фактично передбачають різні види пенсій та встановлюють різний порядок та підстави їх призначення, тобто це не є переведенням в межах одного виду пенсії.

Однак зобов'язуючи Правобережне ОУ ПФУ м. Запоріжжя призначити ОСОБА_2 пенсію за віком, відповідно до норм ч.2 ст.40 Закону № 1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії починаючи з 19.05.2014 року суд першої інстанції не врахував, що з позовними вимогами стосовно неправомірності дій Пенсійного органу позивач звернулася 18.04.2017 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Ленінського районного суду м. Запоріжжя, тобто з порушенням встановленого ст.99 КАС України 6-місячного строку, клопотання про поновлення якого згідно ст.100 КАС України позивачем до суду першої інстанції не подавалось.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

В силу викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що право на захист порушених прав та законних інтересів позивача в частині вимог щодо перерахунку розміру її пенсії за віком, підлягають розгляду судом тільки в межах встановленого ст.99 КАС України 6-місячного строку, тобто з 18.10.2016 року, в частині ж періоду з 19.05.2014 року по 17.10.2016 року включно суд вважає доцільним залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2, а прийняту судом першої інстанції постанову в цій частині змінити.

Керуючись п.2 ч.1 ст.198, ст.201, 205, 207 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 18 травня 2017 року - змінити, абзац перший, другий та третій резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині перерахунку розміру її пенсії за віком в період з 19 травня 2014 року по 17 жовтня 2016 року включно залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії та зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя починаючи з 18 жовтня 2016 року здійснити ОСОБА_2 перерахунок призначеної їй пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням даної пенсії, відповідно до частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції відповідно до приписів пункту 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: А.В. Шлай