Справа № 263/2568/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Киян Д.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року справа №263/2568/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року у справі № 263/2568/17 за позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В позовній заяві зазначив, що 08.02.2017 постановою інспектора поліції серії АР № 841654 від 08.02.2017 його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено штраф у розмірі 255 грн. Згідно постанови позивач, керуючи автомобілем ВАЗ 211540, державний номер НОМЕР_1, здійснив стоянку в забороненому місці. Зазначив, що адміністративне правопорушення він не здійснював, оскільки транспортний засіб на місці зупинки залишив інший чоловік, а позивач його лише забирав звідти. Також вважав зазначено постанову незаконною, оскільки відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Також відповідач порушив процедуру розгляду справи, встановлену ст.ст. 278, 279 КУпАП, не роз'яснив та не дав змоги позивачу скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Постанову просив скасувати.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 травня 2017 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Управління патрульної поліції м. Маріуполя Департаменту патрульної поліції.

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року у справі № 263/2568/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 841654 від 08.02.2017 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що апелянтом не було здійснено порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України або Правила), та інспектором поліції не було надано жодного доказу вчинення позивачем вказаних дій, а інспектор тільки посилався на них, навіть суду він їх не навів.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу Управлінням патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії АР № 841654 від 08.02.2017, ОСОБА_2 о 23.43 годин, біля будинку № 2 по вул. Університетській в Центральному районі міста Маріуполя, здійснив стоянку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 ПДР України «стоянка та зупинка заборонена», скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.

У відповідності з п. 1.10 ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Водій повинен виконувати вимоги Правил, якими заборонено здійснення зупинки в конкретно вказаних місцях. Місця, де існує заборона зупинки, передбачено п. 15.9 Правил.

Згідно з застереженнями, які містяться в п. 15.9 «е», Правил, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків. Водій також зобов'язаний виконувати вимоги дорожніх знаків, зокрема, дорожнього знака 3.34 «зупинку заборонено» (додаток 1 до Правил).

Згідно п. 33 ПДР України, дорожній знак 3.34 "Зупинку заборонено" забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Відповідальність згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.

Як вбачається з переглянутого судом відеоматеріалу, наданого відповідачем, транспортний засіб ВАЗ 211540, державний номер НОМЕР_1, стояв в межах дії дорожнього знаку 3.34 та за кермом транспортного засобу знаходився позивач.

Посилання позивача на той факт, що транспортний засіб на місці стоянки залишив інший чоловік, не знайшли в суді свого підтвердження, оскільки позивач навіть після звернення до нього працівників поліції не заперечував здійснення ним зупинки автомобіля, аргументуючи це тим, що на паркові немає вільних місць, а він зупинився на незначний час, щоб підвезти дівчину, яка має ось-ось підійти (до речі, невдовзі його знайома дівчина дійсно підійшла та зайняла місце пасажира).

Стосовно посилання позивача на порушення процедури розгляду справи за місцем вчинення адміністративного правопорушення, колегія суддів не бере до уваги зазначені обставини з наступних підстав.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі, про такі адміністративні правопорушення, як про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до правил ст. 258 КУпАП у передбачених цією статтею випадках протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення уповноваженими органами (посадовими особами) виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, даної статтею, передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Відповідно п.4 розділу І Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає в діях інспектора Управління патрульної поліції міста Маріуполя Департаменту патрульної поліції порушень процедури розгляду справи.

Посилання позивача на той факт, що йому не було роз'яснено його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та не було надано змогу скористатись правом на захист, спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а саме: з переглянутого судом відеозапису вбачається, що позивачу було роз'яснено його процесуальні права та останній не заявляв жодних клопотань про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю оформлення правової допомоги.

Щодо посилання позивача на необхідність наявності підтверджуючих документів для технічного засобу із функціями відеозапису як засобу вимірювальної техніки.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про національну поліцію», поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Також, згідно вимог ст. 40 зазначеного Закону, поліція для попередження, виявлення або фіксації правопорушення та забезпечення дотримання правил дорожнього руху може застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Зазначені норми дають право поліцейським використовувати технічні засоби з функціями відеозйомки, при цьому жодним нормативно-правовим актом не вказано на їх відношення до засобів вимірювальної техніки, так само як і на необхідність їх перевірки або укомплектування документами про допуск до використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши зібрані докази та норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких останній просить скасувати постанову, на думку суду, наведені з метою уникнення адміністративної відповідальності.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 841654 від 08.02.2017 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з'ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 червня 2017 року у справі № 263/2568/17 за позовом ОСОБА_2 до Національної поліції України, Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов