Справа № 814/1017/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

12 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1017/16

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Нехожиної О.О.,

представника третьої особи ТОВ «Кей-Колект» Землякова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Київ Кобелєвої Алли Михайлівни, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про визнання протиправним та скасування рішення №28065947 від 03.02.16 р. про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Кей-Колект»; зобов'язання приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №13107941 про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначено, що під час проведення державної реєстрації права власності не було дотримано процедуру, оскільки позивачка не отримувала від банка вимогу про усунення порушень, передбачених договором про прийняття предмета іпотеки у власність, що є обов'язковою умовою реєстрації права власності за іпотеко держателем. Крім того, реєстрація права власності на спірну квартиру відбулась незважаючи на те, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є запис про обтяження зазначеного майна - арешт на підставі постанови Ленінського районного відділу ДВС від 23.04.10 р. Водночас, відповідачкою не було враховано, що Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» введено заборону на звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за кредитами, виданими в іноземній валюті.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою повністю задовольнити її адміністративний позов.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї представника третьої особи ТОВ «Кей-Колект» Землякова О.А., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.07.06 р. ОСОБА_4 уклав кредитний договір з АКІБ «УкрСиббанк» на суму 93415 швейцарських франків на строк 132 місяця.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним кредитним договором передано, в тому числі, квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

В той же день 31.07.06 р. АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 уклали договір іпотеки, відповідно до якого позивачка виступила майновим поручителем за кредитним договором ОСОБА_4 та передала банку в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Пункт 5 договору передбачає іпотечне застереження про можливість задоволення вимог іпотекодержателя зверненням стягнення на предмет іпотеки шляхом надсилання рекомендованим листом повідомлення про застосування застереження.

17.12.09 р. рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2, стягнуто на користь банка 55148,05 швейцарських франків, а також в рахунок погашення боргу звернено стягнення на нерухомість - квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

23.04.10 р. Ленінським відділом ДВС відкрито виконавче провадження №18950638 про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

12.12.11 р. ПАТ «УкрСиббанк» уклав договір факторингу з ТОВ «Кей-Колект» та передав всі права вимоги за кредитним та іпотечним договором факторинговій компанії.

27.06.14 р. державним виконавцем винесено постанову по виконавчому провадженню №18950638 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, арешт квартири предмету іпотеки за адресою: АДРЕСА_2, не був знятий.

23.09.15 р. ТОВ «Кей-Колект» направив через приватного нотаріуса Юніну А.А. на адресу ОСОБА_2 лист-вимогу про необхідність протягом 30 днів усунути порушення договору, сплатити заборгованість за кредитом, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом оформлення права власності відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

03.02.16 р. ТОВ «Кей-Колект» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. з заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

03.02.16 р. приватний нотаріус Кобелєва А.М., діючи як державний реєстратор, прийняла рішення №28065947 про реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Приймаючи рішення у справі та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позов до приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. про визнання протиправним та скасування рішення №28065947 від 03.02.16 р. про проведення державної реєстрації права власності на вищезазначену квартиру за ТОВ «Кей-Колект» та зобов'язання вчинити певні дії підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак колегія суддів дійшла думки, що в даному випадку управлінські дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, діючої як державний реєстратор, тобто суб'єкт владних повноважень, потягли за собою виникнення цивільних прав у юридичної особи, а саме права власності на вищезгаданий об'єкт нерухомості, що унеможливлює розгляд даної справи судами адміністративної юрисдикції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

Частиною 1 ст. 37 Закону передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Статтею 28 Закону України «Про заставу» визначено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

На підставі ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж Кодексу справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

У статті 1 ЦПК України зазначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 цього ж кодексу передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

Системний аналіз вищевикладених норм процесуального права дає підстави для висновку, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між суб'єктом приватного права - фізичною особою та органом державної влади або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи.

У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права, адже під час вирішення такого спору з'ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно, у зв'язку з чим зазначені вимоги є приватноправовими.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки, виходячи з заявлених позовних вимог, захист прав та інтересів позивачки підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі ч. 1 ст. 203 КАС України постанова суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, роз'яснивши позивачці право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов