Справа № 757/38107/16-а
Суддя: Васильєва Н. П.
Дата ухвалення: 2017-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильевої Н.П

при секретарі Захарчишиній В.С .,

за участю позивача ОСОБА_1.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил номер 0392/200407/16,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою та просив визнати протиправною та скасувати постанову Рівненської митниці ДФС у справі за порушення митних правил номер 0392/200407/16 від 28 липня 2016 року за ст. 485 Митного кодексу України відносно ОСОБА_1. Позивач посилався на таке: 10 липня 2015 року він вкотре в,їхав на територію України на своєму автомобілі «ALFA ROMEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 /країна реєстрації Литва/, ідентифікаційний номер НОМЕР_1. Він доволі часто перетинає кордон з Україною на цьому автомобілі, оскільки це пов,язано з особливостями його професійної діяльності. Це можна підтвердити даними з Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС. Жодного разу будь-яких проблем з перетином кордону та з дозволом на ввезення авто у нього не було. 10 липня 2015 року він пройшов прикордонний та митний контроль та ввіз свій автомобіль в режимі тимчасового ввезення до 1 року. 13 липня 2016 року він в,їхав на цьому ж автомобілі в зону митного контролю пункту пропуску «Городище», що в зоні діяльності Рівненської митниці ДФС. Але під час проходження митного контролю його затримано для складання протоколу про порушення митних правил. Він розумів, що перевищів на три дні встановлений для нього строк ввезення авто, а тому, звичайно. Не заперечував проти складання протоколу і був згодний сплатити штраф за таке незначне порушення. Інспектор сказав. Що штраф буде складати 850 гривень за ст. 481 ч.1 Митного кодексу України. Але перший заступник начальника рівненської митниці ДФС Павлюк О.А. 28 липня 2016 року постановою номер 0392/200407/16 визнав його винним у вчиненні порушення митних правил за ст. 485 МК України та наклав адміністративний штраф в сумі 500302,62 гривень. Він вважає постанову незаконною то просив її скасувати. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову та зазначили наступне: в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. Співробітники митниці у постанові стверджували, що він норушив порядок оформлення посвідки на постійне проживання і не поставив в паспорт відмітку про наявність посвідки. Хоча вказану відмітку має поставити Державна міграційна служба України і саме вона проставляє відповідні відмітку у паспорті. Крім того, в постанові зазначено, що він не надав посвідку на постійне проживання на території України з метою ухилення від сплати митних платежів за тимчасове ввезення автомобіля. Саме ненадання посвідки співробітники митниці розцінюють як інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів і безпідставно кваліфікують такі дії за ст. 485 МК України. Однак за таких обставин відсутня об,єктивна та суб,єктивна сторони правопорушення. Крім того, при накладенні адміністративного стягнення пропущені, оскільки правопорушення не є триваючим, та строк притягнення до адміністративної відповідальності у даному випадку закінчився 10 січня 2016 року, постанова винесена після закінчення цього строку. Крім того, митний орган необґрунтовано розрахував суму штрафу. При складанні протоколу про порушення митних правил він не надавав жодної інформації про вартість автомобіля. Співробітники мітниці автомобіль не вилучали і не досліджували його технічний стан.

Представник відповідача до судового засідання не з,явився, просив розглядати справу за його відсутності, направив до суду заперечення, де зазначав наступне: при перетинанні кордону та в,їзду на територію України 10 липня 2015 року позивача було встановлено. що він має посвідку про постійне місце реєстрації на території України за адресою: місто Київ вулиця А.Барбюса 58/1 з 19 липня 2012 року. При цьому паспорт громадянина Литви не містить відмітки про отримання по свідки на постійне проживання, чим порушено вимоги ПКМУ від 28 березня 2012 року номер 251 «Про затвердження порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до ПКМУ від 26 грудня 2002 року номер 1983».

Відповідно до вимог ч.1 ст.380 МК України право на тимчасове ввезення транспортних засобів особистого користування, не знятих з обліку у відповідних органах іноземних держав, в режимі «Тимчасового ввезення до 1 року» мають право громадяни-нерезиденти, тобто іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України. Згідно визначення пункту 50 ст. 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, в тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном. Позивач, з огляду на вищеперераховану на момент в,їзду на територію України мав статус іноземця-резидента. У відповідності до ч.3 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 /загальною масою до 3,5 тонни/, 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов,язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування у порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов,язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування у порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х МКУ. В поясненнях працівникам рівненської митниці 13 липня 2016 року позивач повідомив, що посвідку на постійне проживання він отримав для роботи в Україні, а під час проходження ним митного контролю 10 липня 2015 року посвідка на постійне проживання в Україні посадовій особі органу доходів і зборів не надавалась . При ввезенні 10 липня 2015 року на територію України автомобіля марки «ALFA ROMEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 /країна реєстрації Литва/, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 позивачем було обрано «зелений коридор», тобто проведено декларування шляхом вчинення дій громадянином, який переміщує через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Митні платежі, які відповідно до законодавства України підлягають сплаті при імпорті зазначеного транспортного засобу на територію України позивачем не сплачувались. Постановою від 28 липня 2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штраф у сумі 500302,62 гривень. Сума штрафу сформована з сум несплачених платежів, що відповідно до санкції ст. 485 МК України встановлена у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. Зокрема, згідно з розрахунком платежів, проведених уповноваженим підрозділом Рівненської митниці ДФС - управлінням адміністрування митних платежів при ввезенні 10 липня 2015 року на територію вказаного автомобіля позивачем не сплачено митні платежі в сумі 166767,54 гривень ввізне мито в сумі 2376,46 гривень, , компенсаційне мито в сумі 1188,23 гривень акциз в сумі 131447,50 гривень, ПДВ в сумі 31755,35 гривень/ у строк, встановлений законодавством та вчинено дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів на територію України. В позові позивач стверджує, що йому не було відомо про те. що посвідка на постійне проживання на території України автоматично прирівнює його до громадян-резидентів і що у зв,язку з цим йому необхідно було декларувати автомобіль і сплачувати митні платежі, однак у відповідності за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску АСМО «Інспектор» 06 червня 2015 року позивач вказаний вище автомобіль ввіз на територію України через пункт пропуску Рівненської митниці ДФС в режимі «транзит». Як підставу на ввезення вказаного автомобіля в режимі «транзит» працівникам митниці надав посвідку на постійне проживання в Україні номер НОМЕР_3 від 05 грудня 2014 року з зазначенням адреси проживання АДРЕСА_3, тобто, як зазначає представник відповідача у запереченні. Позивач знав, що він як резидент може ввести на територію України автомобіль лише в режимі «транзит» з граничним терміном його перебування в Україні 10 днів. Хибним також є міркування позивача, що закінчення строків притягнення його до адміністративної відповідальності, однак у відповідності до ч.1 ст. 467 МК України, адміністративне стягнення за порушення митних правил у разі розгляду органами доходів і зборів с прав про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Факт вчинення 10 липня 2015 року позивачем правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України виявлено працівниками Рівненської митниці ДФС 13 липня 2016 року під час здійснення митних процедур при переміщенні через митний кордон України вказаного автомобіля. При розгляді справи взяті до уваги пояснення, надані працівникам органу доходів і зборів 13 липня 2016 року, де позивач повідомив, що він дійсно 05 грудня 2014 року отримав посвідку на постійне проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_1. Отже позивач правомірно притягнутий до відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 485 МКУ. У відповідності до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах , встановлених цим кодексом та іншими законами. Не допускається застосування стягнення нижче за нижчу межу, передбачену санкцією відповідної статті, а також перевищення її розміру. Відповідно до ч.4 ст.2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються МК України. Відповідно до ст. 322 МКУ за порушення митних правил можуть бути накладені такі види стягнень, як попередження, штраф на конфіскація. Згідно санкції ст. 485 МКУ, дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. У відповідності до ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом /посадовою особою/, стягнення накладається у межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Таким чином. при розгляді справи про порушення митних правил відносно позивача, першим заступником начальника Рівненської митниці ДФС були враховані всі зібрані та перевірені під час провадження у справах докази у їх сукупності і накладено стягнення, передбачене законом за дане порушення митних правил, тобто постановлено законне та обґрунтоване рішення в межах санкції ст. 485 МКУ з врахуванням всіх вимог чинного законодавства. У відповідності до ст. 530 МК України законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади.

Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за наступних підстав: як вбачається з матеріалів, наданих відповідачем, 13 липня 2016 року близько 13.15 годин у зону митного контролю МП «Городище» Рівненської митниці ДФС на смугу руху «зелений коридор» у напрямку «виїзд за межі митної території України» заїхав легковий автомобіль марки «ALFA ROMEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 /країна реєстрації Литва/, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що слідував з України до Республіки Білорусь у приватних справах. В ході здійснення митного контролю, а саме: перевірки інформації, наявної в ЕБД ЄАІС, розділ «Автотранспортні засоби» та АСМО «Інспектор» було встановлено, що даний транспортний засіб був ввезений на митну території України позивачем через ПП «Краківець» Львівської митниці ДФС 10 липня 2015 року в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» по смузі руху «зелений коридор». Як зазначає відповідач, під час ретельного вивчення паспортних та інших документів, які надають право на перетинання державного кордону України, поданих позивачем для здійснення митного контролю було встановлено, що на момент в,їзду на територію України 10 липня 2015 року позивач згідно інформації. Що міститься у посвідці на постійне проживання номер ІН056436, виданої 05 грудня 2014 року, мав постійне місце реєстрації на території України за адресою: АДРЕСА_2 з 19 липня 2012 року. при цьому паспорт громадянина Литовської Республіки номер 23205406 виданий 14 листопада 2012 року не містить відмітки про отримання посвідки на постійне проживання, чим порушено вимоги ПКМУ від 28 березня 2012 року номер 251 «Про затвердження порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до ПКМУ від 26 грудня 2002 року номер 1983». Відповідно до вимог ч.1 ст.380 МК України право на тимчасове ввезення транспортних засобів особистого користування, не знятих з обліку у відповідних органах іноземних держав, в режимі «Тимчасового ввезення до 1 року» мають право громадяни-нерезиденти, тобто іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України. Згідно визначення пункту 50 ст. 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, в тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном. Позивач, з огляду на вищеперераховану на момент в,їзду на територію України мав статус іноземця-резидента. У відповідності до ч.3 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 /загальною масою до 3,5 тонни/, 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов,язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування у порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов,язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування у порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом Х МКУ. В поясненнях працівникам рівненської митниці 13 липня 2016 року позивач повідомив, що посвідку на постійне проживання він отримав для роботи в Україні, а під час проходження ним митного контролю 10 липня 2015 року посвідка на постійне проживання в Україні посадовій особі органу доходів і зборів не надавалась . При ввезенні 10 липня 2015 року на територію України автомобіля марки «ALFA ROMEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 /країна реєстрації Литва/, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 позивачем було обрано «зелений коридор», тобто проведено декларування шляхом вчинення дій громадянином, який переміщує через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Митні платежі, які відповідно до законодавства України підлягають сплаті при імпорті зазначеного транспортного засобу на територію України позивачем не сплачувались. Постановою від 28 липня 2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладення штраф у сумі 500302,62 гривень. Сума штрафу, як зазначає відповідач, сформована з сум несплачених платежів, що відповідно до санкції ст. 485 МК України встановлена у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. Зокрема, згідно з розрахунком платежів, проведених уповноваженим підрозділом Рівненської митниці ДФС - управлінням адміністрування митних платежів при ввезенні 10 липня 2015 року на територію вказаного автомобіля позивачем не сплачено митні платежі в сумі 166767,54 гривень ввізне мито в сумі 2376,46 гривень, , компенсаційне мито в сумі 1188,23 гривень акциз в сумі 131447,50 гривень, ПДВ в сумі 31755,35 гривень/ у строк, встановлений законодавством та вчинено дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів на територію України. В позові позивач стверджує, що йому не було відомо про те. що посвідка на постійне проживання на території України автоматично прирівнює його до громадян-резидентів і що у зв,язку з цим йому необхідно було декларувати автомобіль і сплачувати митні платежі, однак у відповідності за даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску АСМО «Інспектор» 06 червня 2015 року позивач вказаний вище автомобіль ввіз на територію України через пункт пропуску Рівненської митниці ДФС в режимі «транзит». Як підставу на ввезення вказаного автомобіля в режимі «транзит» працівникам митниці позивач надав посвідку на постійне проживання в Україні номер ІН056436 від 05 грудня 2014 року з зазначенням адреси проживання АДРЕСА_3. З викладеного вбачається, що позивач знав, що він як резидент може ввести на територію України автомобіль лише в режимі «транзит» з граничним терміном його перебування в Україні 10 днів. Саме на це посилається відповідач. Щодо посилань позивача на закінчення строків притягнення його до адміністративної відповідальності, суд приймає до уваги, що у відповідності до ч.1 ст. 467 МК України, адміністративне стягнення за порушення митних правил у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст. 485 МК України, може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Факт вчинення 10 липня 2015 року позивачем правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України виявлено працівниками Рівненської митниці ДФС 13 липня 2016 року під час здійснення митних процедур при переміщенні через митний кордон України вказаного автомобіля. Таким чином, суд вважає, що доводи позивача стосовно відсутності в його діях порушень, передбачених ст. 485 МК України є недоведеними. У відповідності до постанови в справах про порушення митних правил номер 0392/20407/17 від 28 липня 2016 року громадянина Республіки Литви ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодекс України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів в розмірі 500302,62 гривень. У постанові зазначено, що згідно з розрахунком платежів, громадянин ОСОБА_7 при перевезенні 10 липня 2015 року на територію України автомобіля марки «ALFA ROMEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 /країна реєстрації Литва/, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не сплатив митні платежі в сумі 166767,54 гривень /ввізне мито 2376,46 гривень, компенсаційне мито 1188,23 гривень, акциз 131447,50 гривень, ПДВ 31755,35 гривень/ у строк, встановлений законодавством та вчинено умисні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів на територію України. Суд зазначає, що в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не здійснено розрахунок розміру штрафних санкцій, не надано їх і окремо від постанови. Так, відповідно до службової записки від 25 липня 2016 року щодо митної вартості транспортного засобу «ALFA ROMEO» реєстраційний номер НОМЕР_2 /країна реєстрації Литва/, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, складений розрахунок митних платежів станом на 10 липня 2015 року. Але заслуговують на увагу доводи представника позивача у судовому засіданні на неправомірність визначення розрахунку митних платежів. Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 279 МК України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, на які законом встановлено ставки мита, є митна вартість товару. Відповідно до Наказу Міністерства фінансів України «Про порядок справляння митних платежів при ввезенні на митну територію України товарів громадянами» від 22 травня 2012 року номер 581, при визначенні суми митних платежів, які нараховуються за фіксованими ставками, застосовується офіційний курс валюти, визначений відповідно до ст. 3-1 МКУ, згідно з якою для цілей здійснення митних формальностей щодо товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується офіційний курс валюти України до іноземної валюти, встановлений НБУ, що діє на 0 годин дня подання митної декларації або дня здійснення митних формальностей, якщо вони здійснюються без подання митної декларації. У відповідності до ст. 295 МКУ при нарахуванні митних платежів застосовуються ставки, що діють на день подання органу доходів і зборів митної декларації на товари, а в разі якщо митне оформлення здійснюється без подання митної декларації - на день його здійснення. У разі незаконного введення товарів на митну територію України або вивезення їх з цієї території суми належних до сплати митних платежів нараховуються за ставками, встановленими на день переміщення цих товарів через митний кордон України, а якщо такий день встановити неможливо - на день виявлення факту такого ввезення /вивезення/. Справляння ввізного мита при ввезенні громадянами товарів на митну територію України здійснюється відповідно до ст. 272 МКУ - встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України, ставка ввізного мита становить 10%. Справляння акцизного податку та податку на додану вартість при ввезенні громадянами товарів на митну територію України здійснюється відповідно до вимог Податкового кодексу України - ПДВ 20%, акциз 2,441 євро за 1 куб.см. об,єму циліндрів двигуна. Компенсаційне мито встановлюється відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від субсидованого імпорту» у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об,єктом субсидованого імпорту, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику, становить 5%. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ввіз автомобіль на територію України 10 липня 2015 року, то митні платежі мають бути нараховані за курсом іноземних валют НБУ на вказану дату. Але відповідачем при визначенні розміру штрафних санкцій застосовано до розрахунку курс євро, що не відповідає дійсному курсу НБУ, який існував станом на 10 липня 2015 року становив 2415,10 гривень за 100євро. Відповідачем вказано курс євро 27,33495300 /зазначено 24,15097000. Крім того, при складанні протоколу позивачем не надавались документи або будь-яка інформація про вартість автомобіля, будь-які обговорення чи узгодження митної вартості автомобіля між позивачем та працівниками митниці не складалось, транспортний засіб не оглядався, його технічний стан не досліджувався, його вартість не встановлювалась у визначеному законом порядку. Позивач зазначає, що митна вартість транспортного засобу становить 984євро, що за курсом НБУ складає 23763,60 гривень. Таким чином, ввізне мито 10% складає 2376,36 гривень; компенсаційне мито 5 % складає 1188,18 гривень, акцизний збір 2,41 євро за куб.см відповідно об,єм транспортного засобу позивача 1970 куб.см. х 2,441 євро, що дорівнює 4808,77 Євро або за курсом НБУ складає 116131,80 гривень. ПДВ розраховується за формулою: /митна вартість + ввізне мито+ акцизний збір/ х 20% : 100. Таким чином, сума загальних митних платежів становить 148150,69 гривень. А відповідно невірно здійснено розрахунок штрафних санкцій в постанові, що оскаржує позивач. При обрахунку штрафних санкцій 300 відсотків від вказаної суми мали становити 444452,07 гривень, а не 500302,6 2 гривень.

Таким чином, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов,язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року номер 2 встановлення невідповідності діяльності суб,єкта владних повноважень хоча б одному із критеріїв, встановлених ч.3 ст. 2 КАСУ для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності, може бути підставою для задоволення адміністративного позову, однак лише за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача. Відповідно до п.5 ч.1 ст.531 МКУ, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є накладення стягнення, не передбачене цим кодексом. У судовому засіданні з наданих сторонами матеріалів вбачається, що розрахунок штрафних санкцій під час прийняття оскаржуваної постанови здійснено за курсом, що перевищує офіційний курс НБУ станом на день ввезення ним транспортного засобу в режимі «транзит», що порушує права позивача та здійснено у спосіб, не передбачений законами України та необгрунтовано, а відповідно до п.1, п.3 ст.2 КАСУ є підставою для скасування постанови. Відповідно до посилань позивача на пропущений строк накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, судом до уваги не прийнято, оскільки факт вчинення позивачем 10 липня 2015 року правопорушення, передбаченого ст. 485 МКУ виявлено працівниками Рівненської митниці ДФС 13 липня 2016 року під час здійснення митних процедур при переміщенні через митний кордон України автотранспортного засобу. Таким чином, вказані позивачем строки не порушені.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що постанова підлягає скасуванню.

У відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил номер 0392/200407/16 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Рівненської митниці ДФС у справі про порушення митних правил номер 0392/200407/16 від 28 липня 2016 року за ст. 485 Митного кодексу України відносно ОСОБА_1.

На постанову може бути подана апеляція до Київського апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд міста Києва протягом десяти днів після її проголошення, особами, що не були присутні при проголошенні постанови - в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя