Справа № 812/410/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шембелян В.С.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року справа №812/410/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника відповідача Деказіної Д.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 р. у справі № 812/410/17 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_3 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого листа, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (позивач, апелянт) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач 1), Міністерства юстиції України (далі - відповідач 2), в якому просила суд визнати протиправним та скасувати повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого листа від 31.03.2015 № 2а-27752/09/1270 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року, без прийняття до виконання від 21.02.2017 № 53435645/20.1/12 та зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист від 31.03.2015 № 2а-27752/09/1270, виданий Луганським окружним адміністративним судом про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової І.К. заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду 19 червня 2017 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого листа від 31.03.2015 № 2а-27752/09/1270 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року, без прийняття до виконання від 21.02.2017 № 53435645/20.1/12 та зобов'язання Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист від 31.03.2015 № 2а-27752/09/1270, виданий Луганським окружним адміністративним судом про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової Ірини Костянтинівни заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року - було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було правомірно прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21 лютого 2017 року № 53435645/20.1/12 на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», як такого, що пред'явлений не за підвідомчістю виконання рішення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що у зв'язку з не визначенням в судовому рішенні суми, яка підлягає стягненню з державного органу, таке судове рішення не може бути виконане Казначейською службою.

Також апелянт зазначає, що згідно з п.4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої постановою КМУ від 02.04.2012 № 512/5, відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими боржниками є Апарат Верховної Ради України, Адміністрація Президента України, Кабінет Міністрів України, центральні органи виконавчої влади, Конституційний Суд України, Верховний Суд України, вищі спеціалізовані суди, апеляційні суди, Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, Національне антикорупційне бюро України, Вища рада юстиції, Національний банк України, Рахункова палата, Управління справами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи, інші органи державної влади та їх посадові особи.

Апелянт зазначає, що виконання судового рішення про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь фізичної особи заборгованості за певний період без визначення суми відноситься до підвідомчості органів Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти доводів апеляційної скарги. Зазначила, що суду першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Позивач у судове засідання не з'явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. При таких обставинах колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилась.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 22 липня 2010 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної судової адміністрації України, Апеляційного суду Луганської області, Міністерства фінансів України, Державного казначейства України про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок розміру заробітної плати та надбавки за вислугу років скасовано. Ухвалено нову постанову. Позов ОСОБА_3 про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання здійснити перерахунок розміру заробітної плати та надбавки за вислугу років задоволено частково. Зобов'язано Державну судову адміністрацію України здійснити перерахунок і виплату надбавки за вислугу років у відповідності з положеннями частини четвертої статті 44 Закону України "Про статус суддів" (в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин) з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2011 року. Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової І.К. заборгованість з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015 на адресу позивача було направлено 2 виконавчі листа, які отримано 16.09.2016. У виконавчих листах зазначено строк пред'явлення виконавчого документу до виконання 31.03.2016.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 19.10.2016 поновлено ОСОБА_3 пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа в адміністративній справі №2а-27752/09/1270, виданого Луганським окружним адміністративним судом, про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової І.К. заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року до виконання протягом трьох років після набрання ухвалою суду законної сили ( а.с.19).

Згідно з даними комп'ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" вбачається, що виконавчий лист у справі № 2а-27752/09/1270 надісланий ОСОБА_3 07 вересня 2016 року.

01.02.2017 Департаментом було отримано заяву ОСОБА_3 від 27.01.2017 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа 2а-27752/09/1270 ( а.с.9-10).

У зв'язку з тим, що від органу державної виконавчої служби не надходило інформації щодо стану розгляду виконавчого листа 2а-27752/09/1270, 15 лютого 2017 року електронною поштою позивачем було направлено до відповідача 1 інформаційний запит щодо стану розгляду заяви від 27.01.2017 про відкриття виконавчого провадження ( а.с.17).

28.02.2017 ОСОБА_3 отримано лист від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 22.02.2017 № ПІ-П-367/20.1/12, яким надано відповідь на інформаційний запит та вказано, що за виконавчим листом № 2а-27752/09/1270 державним виконавцем прийнято рішення та надіслано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 21.02.2017 № 53435645/20.1/12 ( а.с.18).

В повідомленні від 21.02.2017 № 53435645/20.1/12 зазначено, що відповідно до статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду. Враховуючи вищевикладене, зазначений виконавчий документ не підвідомчий відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Керуючись пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю ( а.с.15).

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Державної казначейської служби України з запитом про надання роз'яснення щодо порядку виконання рішення суду.

Листом Державної казначейської служби України від 04.01.2017 № 5-13/62-149 надано відповідь про те, що Казначейство здійснює виконання рішень суду про стягнення коштів з державних органів відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. При цьому, Казначейство не наділене повноваженнями щодо самостійного визначення суми коштів, що підлягає безспірному списанню за рішенням суду.

Враховуючи викладене, у разі відсутності у виконавчому документі точно визначеної суми коштів, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_3, Казначейство матиме змогу виконати рішення суду лише у разі встановлення судом порядку і способу його виконання шляхом стягнення точно визначеної суми коштів з рахунків боржника або за рахунок коштів бюджетної програми КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів». Разом з тим, з метою вирішення питання щодо обчислення і погашення заборгованості за рішенням суду, запропоновано звернутись до Державної судової адміністрації України, яка виступає відповідачем по справі № 2а-27752/09/1270 ( а.с.12).

ОСОБА_3 зверталася до Вищого адміністративного суду України із заявою про роз'яснення постанови Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року, зазначивши розмір заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року, що підлягає стягненню на її користь з Державної судової адміністрації України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.02.2017 відмовлено в роз'ясненні постанови Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року, у зв'язку з тим, що суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування коштів замість органу, якому надані такі повноваження ( а.с.13-14).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Так, окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.

Відповідно до виконавчого листа № 2а-27752/09/1270 щодо стягнення з Державної судової адміністрації України на користь судді Апеляційного суду Луганської області Парінової І.К. заборгованості з щомісячного грошового забезпечення за червень-грудень 2005 року боржником є Державна судова адміністрація України.

У відповідності до частини другої статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з частинами першою та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з держаних органів регулюється Законом України від 05.06.2012 №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" (далі - Закон №4901-VI) та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Пунктом 3 Порядку № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до пункту 24 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Підпунктом 2 пункту 25 Порядку №845 передбачено, що у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється у порядку черговості згідно чинного законодавства України Державною судовою адміністрацією України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Так, у Законі України від 21.12.2016 № 1801-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2017 рік" затверджена бюджетна програма КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів", головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Інструкції №512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону №1404-VIII, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

У відповідності до п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, відповідачем було правомірно прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 21 лютого 2017 року № 53435645/20.1/12 на підставі пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», як такого, що пред'явлений не за підвідомчістю виконання рішення.

Щодо посилань апелянт на практику Європейського суду з прав людини на рішення «Юрій Миколайович Іванов проти України» в якому було зазначено, що у категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його використання або направлення до іншого органу для виконання та сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюнуванням виконавчих процедур, колегія суддів зазначає, що в даному випадку існує певний механізм стягнення коштів визначений Законом, крім того існує певний механізм оскарження судових рішень та порядок встановлений КАС України для звернення до суду для встановлення певної суми заборгованості.

При таких обставинах колегія суддів вважає недоречним посилання апелянта на вищезазначене рішення ЄСПЛ.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 18 липня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 р. у справі № 812/410/17- залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 р. у справі № 812/410/17 - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов