Справа № 812/764/17
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/764/17

Колегія суддів Луганського окружного адміністративного суду у складі: головуючий суддя Кисельова Є.О., суддя Басова Н.М., суддя Свергун І.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним повернення виконавчого документа та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання протиправним повернення виконавчого документа та зобовязання вчинити певні дії, в якому, в обґрунтування своїх позовних вимог, зазначив наступне.

11.04.2017 Луганським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 812/1727/15 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства доходів і зборів України, ДФС України, Головного управління ДФС у Луганській області щодо визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу. Вказаний виконавчий лист разом із заявою про примусове виконання виконавчого листа по адміністративній справі № 812/1727/15 направлено на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яке отримано відповідачем 03.05.2017.

Посилається на ст.ст. 4 та 26 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що державним виконавцем в порушення норм зазначеного Закону, лише 23.05.2017 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без виконання, яке отримано позивачем 23.05.2017.

Вважає, що повідомлення про повернення виконавчого документу від 23.05.2017 винесено в порушення норм ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» на першій сторінці виконавчого листа по адміністративній справі № 812/1727/15 міститься інформація про найменування органу, що видав виконавчий лист; відповідно до ч.3 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписано уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів.

Таким чином, вважає, що виконавчий лист видано Луганським окружним адміністративним судом відповідно до вимог ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у звязку з чим просить:

-визнати протиправним повернення виконавчого документу (виконавчого листа по адміністративній справі № 812/1727/15) стягувачу без виконання;

-зобовязати Міністерство юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист по адміністративній справі № 812/1727/15, виданий 11.04.2017 Луганським окружним адміністративним судом;

-стягнути з Міністерства юстиції України на його користь судові витрати у вищевказаній справі;

-установити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом подання у визначений судом строк звіту про виконання судового рішення.

Позивач в судове засідання не прибув, через відділ діловодства та звернення громадян подав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, в якій серед іншого зазначив про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засіданні не прибув, через відділ діловодства та звернення громадян подав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, а також письмові заперечення проти задоволення адміністративного позову, які були долучені до матеріалів справи (а.с.64-65).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Керуючись частиною шостою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути заяву у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до наступного.

Частиною 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець. (частина 3 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України).

Судом встановлено, що постановою Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу від 26.10.2015 № 980-о, поновлення на посаді - відмовлено. Постановою суду Донецького апеляційного адміністративного суду від 14.03.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №812/1727/15 - задоволено. Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі №812/1727/15 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів України від 26.10.2015 року №980-0 Про звільнення ОСОБА_2В. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Міндходів у Луганській області з 26 жовтня 2015 року. Стягнуто з Головного управління ДФС у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 55347 (пятдесят пять тисяч триста сорок сім гривень) 95 копійок за виключенням обовязкових податків та зборів. Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Міндоходів у Луганській області.

11 квітня 2017 року Луганським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 812/1727/15, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Міндоходів у Луганській області з 26 жовтня 2015 року (а.с.10-11). Зазначений виконавчий лист 26.04.2017 разом із заявою про примусове виконання рішення направлено на адресу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (а.с.55-56). Виконавчий лист та заяву про примусове виконання рішення відповідачем отримано 03.05.2017.

23 травня 2017 року за вих.№54002979/2 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з підстав не зазначення у виконавчому документі прізвища, імя по батькові та посади посадової особи, якою видано виконавчий лист (а.с.8-9).

Вказане повідомлення разом із виконавчим листом вручено позивачу особисто під підпис 23.05.2017 (а.с.75).

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов'язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов'язаний мати таку печатку.

Пунктом 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Відповідно до частини другої указаної статті Кодексу адміністративного судочинства України, виконавчий лист видається судом першої інстанції. Якщо за результатами перегляду справи суд апеляційної чи касаційної інстанції залишить прийняте по суті позовних вимог рішення без змін, ухвалить нове судове рішення по суті позовних вимог чи змінить судове рішення, то виконавчий лист видається судом апеляційної чи касаційної інстанції, за умови, що заява особи про видачу виконавчого листа надійшла до моменту повернення адміністративної справи до суду першої інстанції.

Аналізуючи наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України, можливо дійти висновку, що видача виконавчого листа відноситься до виключних повноважень суду - органу, що здійснює правосуддя у формі розгляду і вирішення адміністративних справ у встановленому законом процесуальному порядку.

Зі змісту виконавчого листа №812/1727/15 вбачається, що виконавчий лист видано Луганським окружним адміністративним судом. Зазначений виконавчий лист підписано суддею Чиркіним С.М. та помічником судді: (секретарем) ОСОБА_4, підписи яких скріплені печаткою суду із зображення Державного Герба України (а.с.10-11).

Відсутність прізвища, ім'я, по батькові та посади посадової особи, яка видала виконавчий лист обумовлена тим, що виконавчий лист видається судом - державним органом. При цьому, слід наголосити, що суддя та помічник судді (секретар) є особами, які уповноважені на підписання виконавчого листа, однак вони не є посадовими особами, що видають виконавчий лист.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що виконавчий лист №812/1727/15, виданий Луганським окружним адміністративним судом 11.04.2017, повністю відповідає вимогам, встановленим статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Виходячи із завдань Кодексу адміністративного судочинства України, як то захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, судовий захист порушеного права може бути здійснений шляхом скасування спірного рішення.

Таким чином, враховуючи, що у виданому 11.04.2017 Луганським окружним адміністративним судом виконавчому листі по даній справі зазначено повне найменування органу, який його видав - Луганський окружний адміністративний суд, а також передбачені частиною третьою статті 4 Закону "Про виконавче провадження" прізвища та ініціали осіб, які його підписали, суд приходить до висновку, що державний виконавець незаконно повернув виконавчий документ - виконавчий лист по адміністративній справі № 812/1727/15, який видано 11.04.2017 Луганським окружним адміністративним судом, стягувачу без прийняття до виконання, а відтак позовні вимоги про визнання протиправним поверення виконавчого листа у справі № 812/1727/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства Доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України, головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу, слід задовольнити.

Також обґрунтованою є вимога позивача про зобов'язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист №816/1558/16, який виданий Луганським окружним адміністративним судом 11.04.2017 у справі №812/1727/15, з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У судовому рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988 (скарга №10465/83) зазначено, що серед вимог, які суд визначив як такі, що випливають з фрази "передбачено законом", є наступні:

- будь-яка норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію;

- фраза "передбачено законом" не просто відсилає до внутрішнього права, але має на увазі і якість закону, вимагаючи, щоб останній відповідав принципу верховенства права. У внутрішньому праві повинні існувати певні заходи захисту проти свавільного втручання публічної влади у здійснення прав;

- закон, який передбачає дискреційні повноваження, сам по собі не є несумісним з вимогами передбачуваності за умови, що дискреційні повноваження та спосіб їх здійснення вказані з достатньою ясністю для того, щоб з урахуванням правомірності мети зазначених заходів забезпечити індивіду належний захист від свавільного втручання влади.

Крім того, згідно пункту 65 вказаного рішення суду, втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям «необхідності» мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне зазначити, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб'єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов'язаний відновити порушене право шляхом зобов'язання суб'єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Оскільки у ході судового розгляду справи судом встановлено, що відповідач протиправно повернув виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, а також встановлено відповідність виконавчого листа вимогам статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов висновку, що відновлення порушеного права позивача можливе не інакше, як шляхом зобов'язання відповідача прийняти до виконання виконавчий лист №812/1727/15, виданий Луганським окружним адміністративним судом 11.04.2017 у справі №812/1728/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, повновлення на посаді, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу. Таким чином, позовні вимоги в цій частині також слід задовольнити.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо установлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання у визначений строк звіту про виконання судового рішення, суд не знаходить підстав, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1291 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу наведеної норми слідує, що вказаною статтею КАС установлено право, а не обовязок суду, який ухвалив рішення в адміністративній справі, зобовязати субєкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений строк звіт про його виконання.

Згідно із чч.9 та 10 ст.267 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених субєктом владних повноважень відповідачем на виконання такої постанови суду, або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

У такій заяві зазначаються: найменування адміністративного суду, до якого подається заява; імя (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; імя (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; імя (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; номер адміністративної справи; відомості про набрання постановою законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; інформація про день отримання виконавчого листа та предявлення його до виконання; інформація про хід виконавчого провадження; документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення відповідачам і третім особам не раніше семи робочих днів до дня подання заяви до суду.

Заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дня її підписання. У разі якщо заява подається представником, у ній зазначаються імя представника, його поштова адреса, а також номер засобу звязку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі. Одночасно із заявою подається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Таку заяву може бути подано протягом десяти днів із дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку предявлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною постановою суду.

У разі відповідності заяви вказаним вище вимогам вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів із дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, постановленою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну з постанов, що передбачені ч.2 ст.162 цього кодексу.

Аналіз положень ст.267 КАС та ст.2 цього кодексу свідчить, що позов, який направлений на контроль за виконанням судових рішень, виключає одночасний розгляд спору про оскарження дій субєкта владних повноважень з інших підстав, що не повязані з належним виконанням судового рішення.

З урахуванням того, вимогами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України установлено право, а не обовязок суду, який ухвалив рішення в адміністративній справі, зобовязати субєкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений строк звіт про його виконання, та те, що рішення у справі за наслідками розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним повернення виконавчого документа та зобовязання вчинити дії, не набрало законної сили, суд вважає, що позивачем передчасно подано заяву про установлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання у визначений строк звіту про виконання судового рішення, а тому наразі відсутні підстави для встановлення судового контролю за відповідним рішенням. Додатково суд розяснює позивачу, що після набрання законної сили рішенням у даній справі, та у разі невиконання відповідачем вимог статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження», якими визначено порядок відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документу, позивач у відповідності до ст. 267 КАС України має право звернутися із заявою про установлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання у визначений судом строк звіту про виконання судового рішення.

Згідно частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень та адміністративний позов задоволений повністю, суд, вирішуючи питання про стягнення судового збору, дійшов висновку про стягнення з відповідача Міністерства юстиції України судового збору за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень у розмірі 673 (шістсот сімдесят три) гривні 00 копійок. на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним повернення виконавчого документа та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним повернення виконавчого листа без прийняття до виконання по справі № 812/1727/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України, головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу.

Зобов'язати Міністерство юстиції України прийняти до виконання виконавчий лист по справі № 812/1727/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Державної фіскальної служби України, головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення компенсації за час вимушеного прогулу, виданий Луганським окружним адміністративним судом 11 квітня 2017 року.

Стягнути з Міністерства юстиції України судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень у розмірі 673 (шістсот сімдесят три) гривні 00 копійок на користь ОСОБА_1.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийнятття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Суддя Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_7