Справа № 750/12258/16-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.06.2017 за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.01.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

- визнати неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_2 у включенні до заробітку для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та індексацію заробітної плати;

- зобов'язати Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, починаючи з 05.03.2014.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.01.2017 позов задоволено частково: визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління пенсійного фонду України з приводу відмови ОСОБА_2 у включенні до заробітку для обчислення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати, починаючи з 11.11.2016; зобов'язано Чернігівське об'єднане управління пенсійного фонду України включити до заробітку ОСОБА_2 для обчислення пенсії по інвалідності, призначеної в розмірі 80 % від заробітної плати державного службовця, матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати за роботу на державній службі, вказані у довідці від 10.11.2016 № 13-02/219, виданій Чернігівською обласною державною адміністрацією, здійснити в зв'язку з цим донарахування до його пенсії починаючи з 11.11.2016, та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок цього донарахування; в іншій частині позову відмовлено.

10.05.2017 ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.01.2017 за нововиявленими обставинами, в якій просив змінити вказану постанову, виклавши абзац третій резолютивної частини в такій редакції: «Зобов'язати Чернігівське об'єднане управління пенсійного фонду України включити до заробітку ОСОБА_2 для обчислення пенсії по інвалідності, призначеної в розмірі 90 % від заробітної плати державного службовця, матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати за роботу на державній службі, вказані у довідці від 10.11.2016 № 13-02/219, виданій Чернігівською обласною державною адміністрацією, здійснити в зв'язку з цим донарахування до його пенсії починаючи з 11.11.2016, та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок цього донарахування».

В обґрунтування зазначеної заяви позивач посилається, як на нововиявлену обставину, на те, що заявнику стали відомі істотні для справи обставини, що не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи, а саме, що він не знав, що має право на відсотковий розмір пенсії в 90 % від суми заробітної плати, а дізнався після набрання іншим судовим рішенням законної сили.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.06.2017 заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 06.01.2017 у справі № 750/12258/16-а за позовом ОСОБА_2 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеною вище ухвалою позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення, яким заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що нововиявлені обставини, на які посилається відповідач відсутні, а тому заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, оскільки те, що він не знав, що має право на відсотковий розмір пенсії в 90 % від суми заробітної плати, є істотною обставиною, яка не могла бути відомою позивачу, тобто є нововиявленою обставиною, а тому ухвала підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 245 КАС України, постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Частиною 2 статті 245 КАС України встановлено вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами і ними є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необгрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановления ухвали, що належить переглянути; встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Тобто, з вище викладених норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Саме на такі обставини посилається позивач як на нововиявлені.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов'язково вплинула на остаточні висновки суду.

Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Обставини, що могли вплинути на судове рішення характеризуються тим, що вони одночасно повинні бути передбачені нормами права, спричиняють виникнення, зміну або припинення правовідносин, мають істотне значення для вирішення справи, тобто є такими фактичними даними, які спростовують факти, покладені в основу судового рішення, існували на момент звернення до суду з позовом і під час розгляду справи судом, не могли бути відомі ані особі, яка заявила про це, ані суду, в провадженні якого перебувала справа.

Колегія суддів звертає увагу, що в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.11.2010 у справі № К-45458/09, «істотність» обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов.

Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Таким чином, колегія суддів вважає, що незнання позивачем того, що він має право на відсотковий розмір пенсії в 90 % від суми заробітної плати не є істотною для справи обставиною, в розумінні ст. 245 КАС України, а набрання іншим судовим рішенням законної сили є новою, а не нововиявленою обставиною.

При цьому, колегія суддів зазначає, що оскільки заявником не наведено інших істотних для справи обставин, що існували на час її розгляду і не були відомі та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, то підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав суду належних доказів, що підтверджували б факт протиправності оскаржуваної ухвали.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.06.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.