Справа № 810/1775/17
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року № 810/1775/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 26.04.2017, № від 26.04.2017, № від 26.04.2017, податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) № від 26.04.2017, рішення № від 26.04.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що прийняті рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем не було допущено порушень, які начебто були виявлені. Відповідачем безпідставно донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та військовий збір. Позивач вважає, що він вірно сплатив податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності по господарським операціям, що відбулися в 2014 році в тому ж році. Крім того, наголошує на тому, що дані господарські операції вже були досліджені податковим органом при проведені перевірки 27.02.2015 за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 та при сплаті податків на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в 2014 році, не було знайдено порушень.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення які ґрунтуються на висновку акту перевірки та зазначив, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначив, що розбіжності в сумі 23268,63 грн. за 2015 рік виникли в результаті того, що підприємцем до валового доходу не в повному обсязі було включено кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок за проданий товар, а саме по операціях з поставки картону з ПП «Алтан» та СП «Техноторг».

Відповідно до приписів частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні в разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою підприємцем 17.08.2005.

Так, в період з 24.02.2017 по 10.03.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Київській області на підставі п.77.1 статті 77 Податкового Кодексу України, з урахуванням змін внесених Законом України від 21.12.2016р. №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», відповідно до направлень від 23 лютого 2017 року №383, 384, наказу від 03 лютого 2017 року №170, та на підставі плану-графіку проведення документальних перевірок самозайнятих осіб на І квартал 2017 року, проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За результатами зазначеної перевірки складено Акт № 176/36-10-13-02/НОМЕР_2 від 24.03.2017р. Під час перевірки податковим органом були виявлені наступні порушення:

- п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015р. в сумі 4724,0 грн.;

- п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України та встановлено неналежне ведення книги обліку доходів та витрат;

- ч.1 п.1 ст.7, п.1, п.2, п.5 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено єдиний внесок за 2015р. у розмірі 10928,0 грн.;

- п.п.1.2, п.п.1.4 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми військового збору з заниженого доходу за 2015 рік від здійснення господарської діяльності в розмірі 472,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом 26.04.2017 прийняті наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення № за порушення п.16 прим.1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в розмірі 590,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № за порушення позивачем п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в сумі 7 086,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № за порушення Позивачем п.177.2 ст. 177, п. 177.2 Податкового кодексу України на суму 510,00 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зі сплати єдиного внеску в сумі 10 928,00 грн.;

- рішення № від 26.04.2017 року за порушення позивачем статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 2185,60 грн.

Як стверджує позивач, порушення що встановлені ГУ ДФС у Київській області виникли на підставі не врахування суми податку на доходи на доходи фізичних осіб-підприємців сплаченої в 2014 році, по господарським операціям на поставку картону з приватним підприємством «Алтан» та приватним підприємством СП «Техноторг». Дані господарські операції відбулись в 2014 році, що підтверджується: видатковою накладною №И-0061 від 20 листопада 2014 року на суму 4921,61 грн. Оплата по видатковій накладній за товар була здійснена ПП «Алтан» 05 лютого 2015 року на підставі банківської виписки БВ-0000016 на суму 4 921,61 грн.; видатковою накладною №И-0067 від 23 грудня 2014 року на суму 31 415,58 грн. Оплата по видатковій накладній за товар була здійснена СП «Техноторг» 26 грудня 2014 року на підставі банківської виписки БВ-0000158 на суму 5 415,58 грн., 06.01.2015 року банківська виписка БВ-0000001 на суму 10 000,00 грн., 08.01.2015 року на підставі банківської виписки БВ-0000002 на суму 3 000,00 грн., 13.01.2015 року на підставі банківської виписки БВ-0000003 на суму 9 000,00 грн. та 20.02.2015 року на підставі банківської виписки БВ-0000022 на суму 1 000,80 грн.

Оплата податку на доходи на доходи фізичних осіб-підприємців по даним господарським операціям була здійснена ФОП ОСОБА_1 в 2014 році по першій даті - складання видаткової накладної. Податковий орган вважає, що оплата податку на доходи фізичних підприємців повинна була бути здійснена в 2015 році після отримання оплати за товар. На підтвердження реальності операцій в 2014 році позивачем долучено рішення які набрали законної сили.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2015, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015, по справі №810/1671/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки), адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області №/810 від 06.04.2015, рішення ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальними органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №/811 від 06.04.2015, вимогу ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) №/809 від 06.04.2015, рішення ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальними органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №/2355 від 28.05.2015 та вимогу ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) №/2354 від 28.05.2015.

Проте, суд зауважує, що розбіжність в сумі 23268,63 грн. за 2015 рік виникла в результаті того, що підприємцем до валового доходу не в повному обсязі було включено кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок за проданий товар по операціях з поставки картону з ПП «Алтан» та СП «Техноторг».

Проте, в постанові Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 по справі №810/1671/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки), судом досліджувались господарські операції укладені в 2014 році між позивачем та ПМП «СВА» та ТОВ «ВКФ «Колорит».

Позивачем на вимогу суду не надано ніяких інших доказів, які підтвердили б реальність операцій укладених в 2015 році, окрім вищеназваних документів, які досліджено судом.

Спеціальним законодавчим документом, який визначає платників податків на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних і звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету, є Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Водночас статтею 1 цього ж Закону встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 цієї статті та пунктів 2.4, 2.5., 2.13 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, зокрема, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

Отже, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, одним з обов'язкових реквізитів яких є особистий підпис уповноваженої особи, яка підписала цей документ на підтвердження фактичного здійснення господарської операції.

Відтак, підписання первинних документів уповноваженою особою на підтвердження фактичного здійснення операції надає документу юридичну силу, робить його дійсним та, відповідно, є підставою для виникнення відповідних податкових наслідків за фактично здійсненою операцією.

Для цього суд витребував від позивача всі документи, які б підтверджували реальність вчинених господарських операцій із зазначеними вище контрагентом, а також надав позивачу необхідний час для надання таких доказів.

Суд бере до уваги приписи п.44.6 ст.44 ПК України, згідно з якими у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Проте, позивачем суду не було надано документів які б спростували виявлену розбіжність в сумі 23268,63 грн. за 2015 рік за проданий товар по операціях з поставки картону з ПП «Алтан» та СП «Техноторг».

Відповідно до ст. 163. Податкового Кодексу України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з ст. 164. Податкового Кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Підпунктом 164.1.1 пунктом 164.1 статті 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Пункт 164.3 статті 164 ПК України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Відповідно до пунктів 177.1, 177.2 ст. 177 Податкового Кодексу України, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування. Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п.177.3 ст.177 ПК України).

Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати (п.п.177.3.5 п.177.3 ст.177 ПК України).

Суд визнає, що позивачем ані до суду, ані до перевірки не надано первинно-бухгалтерських документів на підтвердження правомірності сплати податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності по господарським операціям за 2015 рік укладеним між позивачем та ПП «Алтан» та СП «Техноторг».

Таким чином відповідачем за результатами перевірки правомірно встановлено порушення щодо заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 4724,00 грн.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким донараховано податок на доходи фізичних осіб за підсумками річного декларування в загальній сумі 7086 грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо прийнятих відповідачем рішень якими занижено суму військового збору з заниженого доходу за 2015 рік від здійснення господарської діяльності та суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штраф та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, то суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що заниження єдиного внеску за 2015 рік у розмірі 10927,85 грн. та заниження військового збору на суму 472,38 грн. встановлено в результаті саме заниження суми оподаткованого доходу від здійснення господарської діяльності та завищення валових витрат за 2015 рік в розмірі 31492,41 грн.

Оскільки судом встановлено, що позивачем не вірно сплачено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності по господарським операціям за 2015 рік. та визнано правомірним податкове повідомлення-рішення, яким донараховано податок на доходи фізичних осіб за підсумками річного декларування в загальній сумі 7086,00 грн., то прийнятті відповідачем рішення якими донараховано військовий збір та єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є правомірними та скасуванню не підлягають.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач надав суду всі докази на підтвердження правомірності своїх дій і прийнятих рішення, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.