Справа № 813/2790/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/4741/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідачів - Кіх О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Львівській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес», Державна казначейська служба України про визнання неправомірними дій, скасування рішень та спонукання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Державної фіскальної служби України та Головного управління ДФС у Львівській області, в якому, із урахуванням наступного збільшення позовних вимог, просив визнати неправомірними дії відповідача Державної фіскальної служби /ДФС/ України щодо відмови у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України "Про міліцію"; визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України № 1565/Б/99-99-04-04-02-14 від 15.02.2016р. в частині відмови у нарахуванні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України "Про міліцію"; зобов'язати ДФС України та Головне управління ДФС у Львівській обл. здійснити у порядку, визначеному постановою КМ України № 707 від 12.05.2007р. нарахування (розрахунок) та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, виходячи з 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на день встановлення інвалідності, в сумі 206700 грн.; визнати неправомірними дії ДФС України щодо відмови у наданні йому довідок на пільги про 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії згідно Закону України "Про міліцію"; визнати протиправним та скасувати рішення ДФС України № 1565/Б/99-99-04-04-02-14 від 15.02.2016р. в частині відмови у наданні йому довідок на пільги про 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії згідно Закону України "Про міліцію"; зобов'язати ДФС України надати йому довідки на пільги - 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії згідно Закону України "Про міліцію"; покласти на ДФС України судові витрати.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. заявлений позов задоволено частково; визнано неправомірними дії відповідача ДФС України щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України "Про міліцію"; визнано протиправним та скасовано рішення ДФС України № 1565/Б/99-99-04-04-02-14 від 15.02.2016р. в частині відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України "Про міліцію"; зобов'язано ДФС України та Головне управління ДФС у Львівській обл. здійснити у порядку, визначеному постановою КМ України № 707 від 12.05.2007р., ОСОБА_3 нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням групи інвалідності, виходячи з 150-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на день встановлення інвалідності; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Головне управління ДФС у Львівській області, який покликаючись на те, що оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального права, висновки суду суперечать фактичним обставинам справи, в зв'язку з чим просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з 07.11.2015р. втратив чинність Закон України "Про міліцію", через що є відсутніми правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності працівникам податкової міліції. Також постанова КМ України № 707 від 12.05.2007р., якою були затверджені порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, втратила чинність відповідно до Законів України "Про Національну поліцію" та "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв'язку з проведенням адміністративної реформи в Україні". У подальшому були прийняті Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ та членів їхніх сімей" та постанова КМ України № 850 від 21.07.2015р., однак норми останніх на працівників податкової міліції не поширюються. Також на підставі постанови КМ України № 707 від 12.05.2007р. позивачу була нарахована ГУ ДФС у Львівській обл. одноразова грошова допомога в розмірі 32761 грн. 26 коп.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідачів на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 проходив службу в органах податкової міліції з 29.07.2013р. по 02.11.2015р. та мав спеціальне звання - капітан податкової міліції, утримувався за рахунок державного бюджету та був застрахований у ПАТ "Страхова компанія "Брокбізнес".

Згідно наказів ДФС України № 2862-О від 07.09.2015р. "Про звільнення ОСОБА_3." та № 3563-О від 06.11.2015р. "По особовому складу" ОСОБА_3 був звільнений з посади та податкової міліції органів ДФС у відставку за п.65 пп."б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через хворобу) з посади старшого оперуповноваженого з особливо важких справ відділу загального контролю управління власної безпеки ГУ ДФС у Львівській обл. з 02.11.2015р.; із наведеним наказом його ознайомлено 26.11.2015р.

Підставою для звільнення позивача слугувало свідоцтво про хворобу № 53 від 04.06.2015р., видане військово-лікарською комісією Управління МВС України у Львівській обл., яким позивача визнано непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку.

Відповідно до висновку МСЕК від 05.11.2015р. (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 887008) позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, визначено ступінь втрати професійної працездатності - 45 відсотків; причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується довідкою від 05.11.2015р. про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках (серія 12ААА № 001245 від 05.11.2015р.).

26.11.2015р. позивач звернувся через Головне управління ДФС у Львівській обл. до Голови ДФС України із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності та встановлення інвалідності. До заяви долучено пакет документів згідно переліку, встановленому додатком № 1 до наказу Міндоходів України № 735 від 29.11.2013р. "Про Методичні рекомендації щодо порядку прийому, оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника податкової міліції"

Також 26.11.2015 року позивачем через ГУ ДФС у Львівській обл. скеровано до ДФС України заяву щодо надання позивачу довідок на пільги - 50-відсоткову знижку на оплату комунальних послуг, палива та електроенергії працівникам податкової міліції.

08.12.2015р. Головне управління ДФС у Львівській обл. видало позивачу довідку № 05-32-467 про грошове забезпечення для виплати одноразової грошової допомоги.

На вищевказані заяви до ДФС України позивач не отримував відповідей.

Натомість, ДФС України скеровано до Головного управління ДФС у Львівській обл. листи № 46578/7/99-99-04-04-02-17 від 21.12.2015р. та № 47995/7/99-99-04-04-02-17 від 30.12.2015р. відповідно про призупинення розгляду матеріалів ОСОБА_3 щодо видачі довідок про пільги та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції через втрату чинності Законом України "Про міліцію" та відсутності відповідного правового регулювання наведених питань.

Також Головним управлінням ДФС у Львівській обл. здійснено нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 згідно висновку від 22.12.2015р. щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника податкової міліції в сумі 32761 грн. 26 коп.

У подальшому 26.01.2016р. позивач безпосередньо звернувся до ДФС України із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності та встановлення інвалідності, надання довідок на пільги: 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії як колишньому працівнику податкової міліції.

Листом ДФС України від 15.02.2016р. позивачу було відмовлено у задоволенні поданих заяв, при цьому, зазначено, що оскільки 07.11.2015р. Закон України "Про міліцію" втратив чинність, а ОСОБА_3 звернувся із заявами про видачу довідок на пільги на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності та встановлення інвалідності 26.11.2015р., тому у ДФС України є відсутніми законні підстави для видачі зазначених довідок та проведенні розрахунку суми виплати одноразової грошової допомоги.

Принциповим при вирішенні наведеного спору колегія суддів вважає визначення моменту виникнення спірних правовідносин щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності та встановлення інвалідності; саме від з'ясування цього питання буде залежати правильність застосування до цих відносин попереднього або діючого законодавства.

На думку колегії суддів, таким моментом у даній ситуації є час звільнення позивача з органів податкової міліції та встановлення останньому інвалідності, оскільки саме з цього часу у позивача виникло право на отримання спірної одноразової допомоги.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 був звільнений з служби в органах податкової міліції 02.11.2015р., також йому встановлено групу інвалідності 05.11.2015р.

Таким чином, при вирішенні наведеного спору суд першої інстанції вірно застосував приписи Податкового кодексу /ПК/ України та Закону України "Про міліцію", які були чинними на момент виникнення згаданих відносин.

Також колегія суддів звертає увагу й на те, що відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Водночас неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності. Отже, приписи нового нормативно-правового акта не можуть змінити обсяг прав, який було встановлено попередніми нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.356.1 ст.356 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно ст.357 цього Кодексу форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюється КМ України. Пенсійне забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції здійснюється у порядку, встановленому законом для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Приписами ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію" (в редакції від 13.02.2015р., який набрав чинності 12.03.2015р.) установлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених КМ України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07.11.2015 р. в зв'язку з набранням чинності Закону України "Про Національну поліцію".

Разом з тим, норми абз.3 п.15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.07.2015р. "Про Національну поліцію" передбачають, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно до п.1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затв. постановою КМ України № 707 від 12.05.2007р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Грошова допомога виплачується членам сім'ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення; 2) установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам І групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією; 3) поранення (контузії, травми або каліцтва), що сталося: під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, - у розмірі річного грошового забезпечення; у період проходження служби, - у відсотках до розміру річного грошового забезпечення, встановленого відповідно до ступеня втрати працездатності, що визначається медико-соціальною експертною комісією.

Порівняльний аналіз норм Закону України "Про міліцію" та вищевказаного Порядку свідчить про те, що ними неоднаково врегульовані питання стосовно розміру виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності.

При цьому, згідно з вимогами ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи зазначене, у даному випадку підлягає застосуванню чинний на момент встановлення позивачу інвалідності Закон України "Про міліцію", а відтак відповідачі зобов'язані були призначити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

При цьому, порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги залишаються визначеними Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затв. постановою КМ України № 707 від 12.05.2007р.

Крім того, призначення позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі, який зазначений вказаним Порядком, було б можливим лише за умови, якщо у позивача виникло право на отримання такої допомоги до 12.03.2015р. Разом з тим, оскільки таке право позивач набув після 12.03.2015р. та у період чинності ч.6 ст.26 Закону України "Про міліцію", розмір допомоги має бути визначений саме у відповідності із вказаним Законом.

Із урахуванням наведеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що внаслідок помилкового застосування норм законодавства, відповідачами порушено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному Законом України "Про міліцію", тому нарахування (розрахунок) ГУ ДФС у Львівській обл., викладені у довідці № 05-32-467 від 08.12.2015р. щодо призначення ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника податкової міліції, не ґрунтуються на вимогах закону.

За таких умов судом першої інстанції підставно та обґрунтовано задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 в частині визнання неправомірними дій ДФС України та скасування рішення ДФС України № 1565/Б/99-99-04-04-02-14 від 15.02.2016р. щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності та втрати працездатності згідно Закону України "Про міліцію".

Відповідно до приписів ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Встановивши, що відповідач у справі порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу належних виплат відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення чи виплату їх конкретних розмірів, а також механізм їх виконання.

Таким чином, помилковим є покликання позивача на необхідність стягнення конкретної суми одноразової грошової допомоги, оскільки розрахунок конкретного розміру спірної одноразової допомоги не відноситься до повноважень суду і його повинен здійснити відповідний державний орган - ДСФ України.

Стосовно висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для видачі позивачу довідок про 50-відсоткову знижку з оплати комунальних послуг, палива та електроенергії працівникам податкової міліції колегія суддів підкреслює, що в цій частині рішення суду позивачем не оскаржувалося в апеляційному порядку.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п.13.2 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. "Про судове рішення в адміністративній справі" рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.

За наведених обставин в колегії суддів не має правових підстав для перегляду судового рішення у наведеній частині.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, через що підлягає до часткового задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст.195, 196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року в адміністративній справі № 813/2790/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Каралюс
судді В. С. Затолочний
З. М. Матковська

Повний текст судового рішення виготовлено 17.07.17