Справа № 463/1162/17
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2017 року м. Львів 463/1162/17

2-а/463/118/17

Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Коник О.Б.

представника відповідача Кулініч О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (як правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова) про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, правонаступником якого є Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова, щодо призначення і виплати йому як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82 % від заробітної плати працюючого судді; зобов'язання відповідача здійснити йому як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 23.09.2016 року в розмірі 90 % відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді із суми 27115 грн., - тобто 24404 грн., з 01.12.2016 року із суми 29920 грн., - тобто 26928 грн. без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум та зобов'язання відповідача не оподатковувати його щомісячне (довічне) грошове утримання в розмірі 90 % відсотків заробітної плати, починаючи з 23.09.2016 року та провести повернення безпідставно стягнутих відрахувань з щомісячного (довічного) грошового утримання, з 23.09.2016 року по день винесення рішення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою Верховної Ради України від 08.09.2016р. звільнений з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. Наказом голови Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016р. виведений зі штату апеляційного суду. Цього ж дня подав відповідачу пакет документів для призначення щомісячного довічного утримання судді і в першій декаді листопада 2016р. на його рахунок відповідач перерахував грошові кошти, які були щомісячним довічним утриманням за період вересень, жовтень і листопад 2016р. В подальшому, звернувся з листом до відповідача щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання на який отримав відповідь, що такий розмір обчислено з меншого стажу судді, який не давав права на збільшення утримання на два відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді за 25 років. Такі дії вважає неправомірними, оскільки, окрім стажу роботи на посаді судді, який становить 21 рік 07 місяців 27 днів відповідач не врахував інший стаж, який зараховується до стажу, що дає право на відставку і за яким за кожний повний рік роботи розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 %. Зокрема, його загальний стаж становить 34 роки 01 місяць 6 днів, внаслідок чого відповідач повинен був провести розрахунок щомісячного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати без обмеження граничного розміру. Крім того, є інвалідом війни, у зв'язку з чим його щомісячне довічне грошове утримання не підлягає оподаткуванню, однак відповідач проводив відповідне відрахування, що також вважає неправомірним. Тому, з метою захисту порушених прав вимушений звернутись до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заявою до суду справу просить слухати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити.

Представник відповідача згідно належної довіреності від 04.04.2017р. Кулініч О.А. проти обґрунтованості позову заперечила. Стаж позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016р. становить 34 роки 01 місяць 06 днів. Натомість, стаж роботи на посаді судді становить 21 рік 07 місяців 27 днів, у зв'язку з чим розмір довічного грошового утримання, враховуючи 1 повний рік роботи на посаді судді після досягнення стажу 20 років, становить 82 відсотки від заробітної плати. Тому, вважає, що у позивача відсутнє право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати. Крім того, законодавство в сфері оподаткування пенсії зазнало змін, внаслідок чого не оподатковують пенсії, призначені учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Водночас, суми щомісячного грошового утримання, призначені учасникам бойових дій підлягають оподаткуванню на загальних підставах, якщо їх розмір перевищує 10 740 грн. Тому, дії відповідача щодо розрахунку щомісячного грошового утримання та щодо його оподаткування вважає правомірними і в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та приймаючи рішення у відповідності до вимог ст. 161 КАС України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» № 1515-VIII від 08.09.2016р. позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Львівської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016р. № 57-К (а.с.12) позивача виключено зі штату у зв'язку з виходом у відставку.

Відповідно до довідки Апеляційного суду Львівської області, (а.с.15), стаж роботи позивача станом на 22.09.2016р. становить 34 роки 01 місяць 06 днів, з яких: строкова служба в збройних силах за період з 06.11.1974р. по 06.08.1976р. (1 рік 09 місяців 0 днів); курсант юридичного факультету військового інституту м. Москва за період з 06.08.1976р. по 26.06.1980р. (03 роки 10 місяців 20 днів); слідчий, слідчий - начальник криміналістичної лабораторії 24 військової прокуратури за період з 26.06.1980р. по 27.03.1987р. (06 років 09 місяців 01 день); суддя військового суду Львівського гарнізону за період з 20.12.1994р. по 02.03.2000р. (05 років 02 місяці 12 днів); суддя та заступник голови суду Івано-Франківського гарнізону за період з 02.03.2000р. по 27.01.2006р. (05 років 10 місяців 25 днів); суддя Апеляційного суду Львівської області за період з 14.02.2006р. по 22.09.2016р. (10 років 07 місяців 08 днів).

Конституційний принцип незалежності суддів, як про це неодноразово зазначав Конституційний Суд України, забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 у справі щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці).

На час призначення позивача на посаду судді чинним був Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. № 2862-ХІІ.

Відповідно до ч. 4 ст. 43 цього Закону, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно п. 2 Розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VI, Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. № 2862-ХІІ втратив чинність 03.08.2010р., а положення ст. 43 - 01.01.2011р.

Згідно п. 11 Розділу ХІІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VI в редакції, чинній до 28.03.2015р., судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, до 28.03.2015р. до стажу, який дає право на відставку зарахувався не лише безпосередній стаж роботи судді.

Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у Рішенні від 22 вересня 2005 року N 5-рп/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками), згідно з яким "конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані (частина друга), при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя). Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні діяльності визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". При цьому Конституційний Суд України зазначив, що "загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена" (абзац четвертий підпункту 5.2 пункту 5 мотивувальної частини).

Крім того, в Рішенні від 3 червня 2013 року N 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) Конституційний Суд України зазначив, що положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід'ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов'язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу, права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової гілки влади.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Таким чином, виходячи із вищезазначених положень, зміст та обсяг досягнутих суддями соціальних гарантій не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до законодавства.

У подібній, проте не аналогічній справі № 21-322а11, Верховний Суд України враховуючи позицію Конституційного Суду України про неможливість звуження змісту та обсягу досягнутих соціальних гарантій вказав, що правовідносини по пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

У справі яка розглядається правовідносини сторін пов'язані з забезпеченням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і з огляду на неможливість звуження суддям досягнутих гарантів, такі правовідносини виникають не в момент звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання, а в момент виникнення права на відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VI в редакції, чинній на момент виходу позивача у відставку, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

У статті 141 Закону № 2453 до внесення змін Законом № 213, тобто у редакції Закону № 192, закріплювалося, що "щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання" (абзац перший частини третьої), та встановлювалося, що "у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання" (абзац другий частини третьої).

Зміни, які внесені до ст. 141 Законом № 213 рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016р. визнані неконституційними. Відтак, на момент виходу позивача у відставку у випадку наявності в останнього стажу роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання підлягає збільшенню на два відсотки заробітку за кожний повний рік роботи, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015р. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено в новій редакції, і зокрема, виключено п. 11 Розділу ХІІІ, за яким судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Однак, до 28.03.2015р. - дати набуття чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» позивач не лише мав право на відставку, а мав право на отримання надбавки на два відсотки заробітку за кожний повний рік роботи, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді. При цьому, до стажу, який давав право на відставку зараховувався не лише стаж роботи судді.

Враховуючи зазначене, суд не може погодитись з позицією відповідача про те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання визначається виключно з врахуванням стажу роботи судді, оскільки на час призначення позивача на посаду судді до стажу, який дає право на відставку зараховувався не лише стаж роботи судді. Відповідач в такому випадку протиправно не провів розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання виходячи з 90 % заробітної плати судді, у зв'язку з чим позов в цій частині слід визнати обґрунтованим і задовольнити.

Згідно пп. «е» пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи сума пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримувана платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, крім випадку, визначеного підпунктом 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього Кодексу, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії не підлягають оподаткуванню чи оподатковуються в країні їх виплати

Відповідно до пп. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на даний час, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011р. № 18-рп/2011, поняття «щомісячне довічне грошове утримання», що міститься у підпункті «е» підпункту 165.1.1 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України, в системному зв'язку з положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI з наступними змінами означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку, продовжує працювати на посаді судді та одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, що є складовою правового статусу судді і однією з гарантій його незалежності, так і судді у відставці, який одержує таку виплату з Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таке визначення поняття «щомісячне довічне грошове утримання» дано в системному взаємозв'язку з положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за яким позивач вийшов у відставку, у зв'язку з чим доводи представника відповідача про те, що редакція норми пп. «е» пп. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України зазнала змін, і як наслідок, рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011р. № 18-рп/2011 на дані правовідносини не поширюється є помилковими.

Відтак, вимогу про не оподаткування і повернення безпідставно стягнути коштів також належить задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. ст. ст. 2, 17-19, 71, 105, 128, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова щодо призначення і виплати ОСОБА_2 - судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82 % від заробітної плати працюючого судді.

Зобов'язати Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова (як правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова) здійснити ОСОБА_2 - судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 23.09.2016 року в розмірі 90 % відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді із суми 27115 грн., - тобто 24404 грн., з 01.12.2016 року із суми 29920 грн., - тобто 26928 грн. без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Зобов'язати Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова (як правонаступника Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова) не оподатковувати ОСОБА_2 його щомісячного (довічного) грошового утримання в розмірі 90 % відсотків заробітної плати, починаючи з 23.09.2016 року та провести повернення безпідставно стягнутих відрахувань з щомісячного (довічного) грошового утримання, з 23.09.2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Леньо С. І.