Справа № 802/157/17-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/157/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

12 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Гіюк Д.М.,

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати протиправними дії Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо здійснення розрахунку № 2 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0000102 від 11.05.2016 року у сумі 2162,16 Євро.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги відповідача та просив залишити її без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року без змін.

Відповідач (апелянт) явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2, для участі в міжнародному русі, використовує транспортний засіб - вантажний сідловий тягач марки VOLVO, модель FH 12-42Т, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп марки SCHWARZMULLER, модель SPA - 3EK, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідно.

11.05.2016 року вказаний транспортний засіб, відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 140/1005 від 10.05.2016 року, виданої ТОВ "Простор-ВС", здійснював перевезення пиломатеріалів обрізних з смт. Борова, Україна, до м. Анкара, Турція.

Як зазначено у вказаній накладній вага вантажу становила 22395 кг.

Нa шляху до пункту розвантаження, 11.05.2016 року на а/д Київ-Одеса (451 км) транспортний засіб був зупинений посадовими особами відповідача.

В ході здійснення контролю за додержанням вимог транспортного законодавства перевізниками під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на габаритно-ваговому комплексі було встановлено факт перевезення ОСОБА_2 вантажу із перевищенням вагових обмежень без дозволу, виданого Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів.

Відповідно до чеку зважування № 04011, сформованого технічними засобами габаритно-вагового контролю 11.05.2016 року, навантаження на вісі зазначеного транспортного засобу склало: 1) 6580 кг; 2) 9880 кг; 3) 10040 кг; 4) 9840 кг; 5) 9560 кг, повна маса транспортного засобу становила 45900 кг.

Вказана обставина стала підставою для складання 11.05.2016 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області Акту № 0000102 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Також, на основі виявлених порушень, позивачу сформовано розрахунок № 2 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту № 0000102 від 11.05.2016 року у сумі 2162,16 Євро.

Позивач не погоджуючись з діями відповідача щодо здійснення вказаного розрахунку, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, виходив з того, що відповідачем не доведена правомірність своїх дій, натомість як позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879), яким зокрема визначено механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

За визначенням у пункті 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

В силу пункту 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Таке ж положення міститься і у пункті 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207.

Особливості та вимоги до самої процедури габаритно-вагового контролю закріплені у пунктах 15 - 25 Порядку № 879.

Так, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі ж наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

Згідно з пунктом 2.4-2 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу, забороняється, до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

В даному випадку, як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, транспортний засіб позивача після проходження габаритно-вагового контролю продовжив свій рух по маршруту, розрахунок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування позивачу наданий не був, протокол про адміністративне правопорушення не складався, транспортний засіб тимчасово не затримувався.

Як було пояснено позивачем в суді апеляційної інстанції, із довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю, Актом про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів № 0000102 від 11.05.2017 року та розрахунком № 2 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 11.05.2016 року його було ознайомлено вже після повернення транспортного засобу з маршруту до м. Вінниці.

Водночас, судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу на те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів ознайомлення позивача із Актом про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів № 0000102, що повинно було мати місце саме 11.05.2017 року у пункті проходження транспортним засобом габаритно-вагового контролю. Зокрема, вказаний акт не містить а ні підпису водія транспортного засобу, а ні відмітки про його відмову у підписанні вказаного документу.

Щодо посилань відповідача на факт відсутності у управління Укртрансбезпеки повноважень на затримання транспортного засобу стосовно якого виявлено під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам, то судова колегія апеляційної інстанції відхиляє останні, як такі, що повністю спростовуються наведеними вище нормами чинного законодавства.

В силу пп. 23, 24 Порядку №879, власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Згідно з п.311 Порядку, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Отже, можливо дійти висновку, що власник транспортного засобу не міг скористатись правом приведення габаритно-вагових параметрів автомобіля у відповідність, оскільки посадовими особами, які здійснювали замір не було повідомлено його про віднесення транспортного засобу до категорії великовагових, що у свою чергу також впливає на розрахунок плати за проїзд транспортного засобу.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" закріплено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого на вантажний сідловий тягач марки VOLVO, модель FH 12-42Т, реєстраційний номер НОМЕР_1, маса без навантаження останнього становить 7250 кг.

В той же час, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, виданого на напівпричіп марки SCHWARZMULLER, модель SPA - 3EK, реєстраційний номер НОМЕР_2, його маса без навантаження становить 8150 кг.

Тобто, в сукупності загальна маса даного транспортного засобу без навантаження становить 15400 кг.

Згідно міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 140/1005, на підставі якої здійснювалось перевезення пиломатеріалів обрізних з смт. Борова, Україна, до м. Анкара, Турція, вага вказаних пиломатеріалів становила 22395 кг.

Тобто, фактична маса транспортного засобу із вантажем на момент здійснення габаритно-вагового контролю становила 37795 кг (15400 кг (вага транспортного засобу) + 22395 кг (вага вантажу - пиломатеріалів обрізних)), що повністю суперечить інформації зазначеній відповідачем в акті № 0000102 від 11.05.2016 року та довідці від 11.05.2016 року.

При цьому, відповідачами не спростовано доводів позивача про помилкові результати зважувань за наслідками такого контролю, а також того, що наявні у позивача документи свідчать про іншу (значно меншу) повну масу транспортного засобу, на відміну від тієї, яка зазначена у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акті про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що посадовим особам відповідача при перевірці наявності у суб'єкта перевірки дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу, який підтверджує внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, за результатами первинного зважування, всупереч покладених на них обов'язків не було враховано повторне зважування транспортного засобу, оскільки останнє не проводилось.

Підсумовуючи викладені обставини та надаючи їм оцінку в розрізі здійсненого аналізу норм чинного законодавства, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, здійсненими в межах розгляду даної справи, щодо недотримання посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Одеській області при виконанні покладених на них обов`язків вимог чинного законодавства, які регулюють відносини у сфері руху великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів.

Що ж стосується посилань відповідача на відсутність в рішенні суду першої інстанції достатнього обгрунтування підстав виходу судом першої інстанції за межі заявлених позовних вимог, то судова колегія зазначає наступне.

Положеннями ст. 11 КАС України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

В даному випадку, суд першої інстанції, обгрунтовано визнавши дії Управління Укртрансбезпеки в Одеській області щодо здійснення розрахунку № 2 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 11.05.2016 року протиправними, логічно та підставно дійшов висновку, що для повного захисту прав позивача, в даному випадку, є необхідність скасування і самого розрахунку, отриманого шляхом проведення протиправних дій. В даному випадку, судова колегія вважає, що визнання протиправними лише дій відповідача не сприятиме в повній мірі відновленню порушених прав позивача, оскільки наявність розрахунку, складеного в результаті вчинення протиправних дій, все ж таки матиме певні негативні наслідки для позивача.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводи відповідача не спростовують правомірності рішення суду першої інстанції, який правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Укртрансбезпеки в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 17 липня 2017 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.