Справа № 821/179/16
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/179/16

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Запорожана Д.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, треті особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про визнання нікчемним, із застосуванням наслідків нікчемності правочину, договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США №017-21061-230215 від 23 лютого 2015 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1); зобов'язати відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно ОСОБА_1 як вкладника, яка має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позов обґрунтовувала тим, що Уповноваженою особою неправомірно не подано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про позивача як вкладника ПАТ «Дельта Банк», який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок коштів Фонду. Відповідачем не повідомлено та не визначено конкретної підстави нікчемності правочину неплатоспроможного банку, що передбачені ч.1 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тоді як у випадку з договором вкладу особа не претендує на безпідставне збагачення, а вимагає повернення або відшкодування внесених до банку грошових коштів.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24.05.2017р. позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин справи, та прийняти нову постанову, якою її позов задовольнити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що Законом України «Про банки і банківську діяльність» не передбачено заборони перерахування вкладу на рахунок особи з відкритого в Банку поточного рахунку іншої особи, тоді як зі змісту ст.1058 Цивільного кодексу України слідує, що договір банківського вкладу вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми.

Також, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові не зробив належного правового висновку про те, що договір банківського вкладу має ознаки нікчемності у розумінні норм ЦК України та ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Нікчемність правочину виникає в силу закону, а не з рішень суб'єктів відповідних правовідносин.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому, на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, постановою Правління Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014р., яку доведено до керівників структурних підрозділів банку 15.01.2015р., ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії проблемних банків та йому було заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. (а.с.140-141)

Також, з матеріалів справи вбачається, що 23.02.2015р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір №017-21061-230215 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у доларах США, відповідно до якого Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_2 та приймає від вкладника внесені ним в порядку, передбаченому цим договором, грошові кошти в сумі 6700 дол. США строком до 25.03.2015р. з нарахуванням 5,5% річних. (а.с.8)

За умовами п. 1.8 зазначеного Договору зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або депозитного рахунку вкладника, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

Відповідно до додаткової угоди №1 до договору банківського вкладу №017-21061-230215 від 23.02.2015р. пункт 1.8 договору викладено в наступній редакції: « 1.8. Зарахування Вкладу на Рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку Вкладника, відкритого в Банку, або шляхом перерахування з поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу Банку в день укладання Сторонами цього Договору. У разі, якщо в день складання Сторонами цього Договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму Вкладу на Рахунок, цей Договір вважається таким, що не був укладений». (а.с.9)

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, №3 від 23.02.2015р. вбачається, що 23.02.2015р. на рахунок позивача НОМЕР_2 з рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_3, також, відкритого в ПАТ «Дельта Банк», надійшли грошові кошти у сумі 6700 дол. США. (а.с.10)

02.03.2015р., на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

08.04.2015р. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №71 «Про внесення змін до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. №51» та тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03.03.2015р. по 02.09.2015р. включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03.08.2015р. «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено по 02.10.2015р. включно.

Наказами Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» №408 від 29.05.2015р. та №691 від 07.08.2015р. встановлені строки перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» до 01.10.2015 року Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк».

15.09.2015р. Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» затверджено результати перевірки, якою виявлено правочини (договори) за вкладними операціями, що є нікчемними згідно п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (а.с.119-120)

16.09.2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» видано наказ №813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями», згідно з яким застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та перелік яких наведено в Додатку №1 до цього наказу. (а.с.114)

Згідно з Додатком №1 до даного наказу віднесено до нікчемних договір №017-21061-230215 від 23.02.2015р., укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк». (а.с.117)

Пунктом 1.4 вказаного наказу зобов'язано структурний підрозділ банку направити особам, перелік яких наведено в Додатку №3 до цього наказу (до якого входить позивач), повідомлення про нікчемність правочинів згідно ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

23.09.2015р. на адресу позивача АТ «Дельта Банк» надіслано повідомлення №8821/1638 про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №017-21061-230215 від 23.02.2015р., укладеного ОСОБА_1 з АТ «Дельта Банк», відповідно до п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (а.с.11)

Також, на виконання вищезазначеного наказу, здійснено бухгалтерську проводку по поверненню коштів з депозитного рахунку, відкритого відповідно до договору банківського вкладу №017-21061-230215 від 23.02.2015р., та кошти у розмірі 6700 дол. США були повернуті на рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_4.

02.10.2015р., відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 02.10.2015р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №328 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені статтями 37, 38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Кадирову В.В. на два роки з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно. (а.с.49)

Не погоджуючись із рішенням відповідача про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту), а також з бездіяльністю Уповноваженої особи щодо подання інформації про ОСОБА_4 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої дійшов висновку, що застосування Уповноваженою особою наслідків нікчемного правочину до договору від 23.02.2015р. №017-21061-230215 на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є правомірним та позивач не має права на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з такими висновками Херсонського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку і сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, проте Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами в день внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно статті 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а виконавча дирекція Фонду протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Уповноважена особа Фонду формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Аналогічні вимоги містить і Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012р. №2 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14.09.2012р. за №1581/21893).

При цьому, відповідно до ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Також, відповідно до ст.38 вказаного Закону протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

За правилами ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI (в редакції, чинній на момент укладення позивачем спірного договору) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів покладено обов'язок щодо визначення переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, а так само визначити перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом.

Також, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить імперативну норму, яка в обов'язковому порядку зобов'язує Уповноважену особу Фонду забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними з підстав, зокрема, у разі, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Як вбачається з матеріалів справи, визнаючи нікчемним договір банківського вкладу (депозиту) №017-21061-230215 від 23.02.2015р., укладений позивачем з ПАТ «Дельта Банк», відповідач виходив з того, що банк уклав вказаний договір на умовах, які передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, посилаючись на положення п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При здійсненні такого висновку відповідач виходив з того, що Комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», призначеної наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк», встановлено, що фізичні особи-платники ініціювали перерахування з власних поточних та вкладних рахунків на вклади (депозити) певної кількості інших фізичних осіб грошових коштів у розмірі, що є необхідним для подальшого відшкодування коштів Фондом ініціатору переказу та/або отримувачу переказу.

При цьому, клієнти - ініціатори перерахування коштів були кредиторами АТ «Дельта Банк» за відповідними договорами банківських вкладів та/або договорами банківських рахунків.

Також, Комісією встановлено, що зазначені операції із перерахування грошових коштів з поточних рахунків фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб, відкриті в банку, були здійсненні в період дії постанови Національного банку України №692/БТ від 30.10.2014р. «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», відповідно до якої банку було заборонено проведення будь-яких операцій за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім договорів, укладених до набрання чинності постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків. При цьому, керівників структурних підрозділів банку було повідомлено про обмеження на здійснення певних операцій, встановлені вказаною постановою, 15.01.2015р.

Зі змісту наявного в матеріалах справи протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» від 15.09.2015р. вбачається, що Комісія дійшла висновку, що укладання між ПАТ «Дельта Банк» та фізичними особами після 16.01.2015р. договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами банку та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з огляду на перевищення залишків на рахунку граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому, така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів за рахунок Фонду через третіх осіб.

Більше того, комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» виявлено, що кошти для зарахування на рахунок, зокрема, за депозитним договором банківського вкладу №017-21061-230215 від 23.02.2015р., укладеним між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», надійшли з рахунку ОСОБА_3, який є кредитором ПАТ «Дельта Банк», що є порушенням умов укладеного договору та п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням ради директорів АТ «Дельта Банк» протоколом № 14 від 20.03.2015р.

Як вбачається з протоколу засідання Комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк», Комісія дійшла висновку, що умови договорів банківських вкладів, укладених між банком та фізичними особами після 16.01.2015р. включно, зокрема, договір банківського вкладу №017-21061-230215 від 23.02.2015р., за якими здійснювалися перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а отже - такі договори банківського вкладу є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На підставі встановлених Комісію обставин, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» 16.09.2015р. видано наказ № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями», згідно з яким застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону, та перелік яких наведено в Додатку № 1 до цього Наказу.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції цілком обгрунтовано взято до уваги, що, кошти в сумі 6700 дол. США., з огляду на отримання яких позивач просить зобов'язати відповідача включити її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів, були перераховані 23.02.2015 року на її рахунок з рахунку ОСОБА_3, також відкритого в ПАТ «Дельта Банк».

Водночас, відповідно до п. 1.8 договору банківського вкладу №017-21061-230215 від 23.02.2015р., укладеного ПАТ «Дельта Банк» з позивачем, зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

У пункті 2.2 договору №017-21061-230215 від 23.02.2015р. зазначено, що із підписанням цього договору вкладник засвідчує, що він ознайомлений з Правилами та погоджується вважати обов'язковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі цього договору.

Пунктом 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» визначено, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум вкладника від третьої особи не допускається (крім зарахування грошових сум від законного представника за вкладами на ім'я особи, законного представника якого він є, та, крім інших випадків, передбачених нормами діючого законодавства України та/або Продуктами Банку).

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що позивачу були встановлені індивідуальні умови за договором банківського вкладу, зокрема, вона отримала окремі переваги в порівнянні з іншими вкладниками, оскільки, відповідно до п. 1.8 договору та п. 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається, проте, шляхом укладення додаткової угоди № 1 до договору позивачу було дозволено на один день здійснити поповнення депозитного рахунку шляхом перерахування грошових коштів від третьої особи, що і було зроблено ОСОБА_5 та рахунок позивача ним був поповнений на суму 6700 доларів США.

Отже, позивач, підписавши дану додаткову угоду, отримала переваги в порівняні з іншими вкладниками, адже отримає грошові кошти за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які не вносила особисто, а законодавством не передбачено перерахування іноземної валюти з поточного рахунку однієї особи на вкладний (депозитний) рахунок іншої особи, якщо таке не передбачене договором між вкладником та банком (тобто, така умова не є стандартною, а надавалася тільки окремим вкладникам).

Також, колегія суддів враховує, що відповідно до наведених вище положень ч.1 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Тобто, для отримання відшкодування за вкладом фізичної особи за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мають бути наявні дві умови, а саме: особа має бути вкладником та повинна мати вклад.

В свою чергу, згідно п.4 ч.1 ст.2 цього Закону, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 вказаного Закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Разом з тим, аналізуючи статтю 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині визначення терміну вклад, можливо виділити істотні ознаки грошового вкладу, а саме: грошові кошти мають бути залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника); має бути договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку.

Під залученням грошових коштів розуміють тимчасово вільні кошти вкладників - фізичних та юридичних осіб, які мобілізовані банком на певних умовах і на певний термін чи до запитання. Ці кошти зберігаються на рахунках клієнтів-вкладників і використовуються відповідно до режиму рахунку і банківського законодавства.

Метою проведення таких операцій є: залучення коштів для подальшого розміщення в активні операції; надання фінансових послуг; залучення коштів для поповнення ліквідності з метою розрахунків за зобов'язаннями.

Тобто, грошові кошти мають надійти (для вкладника) до банку, через касу банку або з іншої фінансової установи, тим самим збільшуючи ліквідність, а також зобов'язання банку на суму залучених грошових коштів від вкладника (зарплата, пенсія, стипендія).

Проте, як встановлено Уповноваженою особою Фонду, підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем, на рахунок позивача перераховані кошти з рахунку ОСОБА_5, розміщеного у цьому ж банку, які не вносилися позивачем і не являються її коштами та не являються вкладом фізичної особи - вкладника, який в розумінні цілей Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Також, позивачем не надано доказів в обґрунтування підстав перерахування ОСОБА_5 коштів у сумі 6700 дол. США на рахунок позивача. З вказаного слідує, що таке перерахування було здійснено без будь-яких підстав та за відсутності будь-якого договору.

Колегія суддів враховує, що відповідно до постанови Правління Національного банку України №692 від 30.10.2014р., ПАТ «Дельта банк» віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів. Зазначеною постановою вирішено з дня прийняття цієї постанови до кінця строку запровадити для банку обмеження, зокрема: здійснювати залучення коштів від фізичних осіб в обсязі, що не перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття цієї постанови (у розрізі валюти), та за процентними ставками, не вищими, ніж середні по банківській системі; не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, окрім договорів, укладених до набрання чинності цією постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Однак, всупереч вказаній забороні, банк уклав договір з позивачем, чим було порушено вищезазначену постанову НБУ, яка є обов'язковою для виконання, та діючого законодавства у сфері банківської діяльності.

Згідно п.7 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не відшкодовує кошти, за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадиров В.В. дійшов обґрунтованих висновків про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №017-21061-230215 від 23.02.2015р., укладеного позивачем з ПАТ «Дельта Банк», відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та, як наслідок, є правомірним не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім цього, на рахунку позивача на момент розгляду справи відсутні грошові кошти в розмірі 6700 дол. США, які, через застосування наслідків нікчемності договору, були повернуті на рахунок, належний ОСОБА_5 В той же час, ОСОБА_5 подав кредиторську вимогу до Уповноваженої особи про визнання його кредитором АТ «Дельта Банк» за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між ним та АТ «Дельта Банк», та за іншими видами заборгованості у сумі всіх належних йому коштів. (а.с.118)

За таких підстав, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що грошові кошти, які позивач просить відшкодувати за договором від 23.02.2015р., вже включено до акцептованих вимог кредитора ОСОБА_5, а повторне відшкодування однієї і тієї ж суми грошових коштів є неприпустимим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 200 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 травня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Запорожан Д.В.

Шляхтицький О.І.