Справа № 463/2298/16-а (2-а/463/13/17)
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпіцька Л.Т.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 р. у справі № 463/2298/16-а за позовом ОСОБА_1 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним в частині та скасування розпорядження, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 07.08.2015 року №282 «Про відповідність перепланування квартири АДРЕСА_1 після поділу квартири №1 на дві окремі квартири затвердженій проектній документації» в частині віднесення підвалу площею 8,4 кв.м до квартири №1-а.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 21 лютого 2017 р. позов задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 р. скасовано постанову суду першої інстанції та закрито провадження у справі.

У касаційній скарзі заявник ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд апеляційної інстанції виходив з того, що спір у даній справі виник між фізичною особою, як субєктом приватного права, та органом місцевого самоврядування, як субєктом владних повноважень, з приводу оскарження неправомірних рішень органу місцевого самоврядування про передачу підвалу площею 8,4 кв.м до квартири №1-а.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 1 частини першої статті 3 КАС справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першої статті 17 КАС закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що між сторонами у цій справі існує спір про право цивільне, а саме, належність на праві користування підвалу, який не може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства, оскільки адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей встановлювати (визнавати) належність права користування тій чи іншій особі.

Враховуючи суть правовідносин та суб'єктний склад учасників процесу, суд дійшов висновку, що даний спір відноситься до компетенції суду загальної юрисдикції та повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, ця касаційна скарга є необгрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 211, 213, п.5 ч.5 ст. 214 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 р.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя Л.Т. Черпіцька