Справа № 818/83/17
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 р. Справа №818/83/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідачів- Кобзар Т.І., Швеця М.В., Паращенка К.В.,

представника третьої особи- Коломійця В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/83/17

за позовом ОСОБА_1

до Командира Військової частини НОМЕР_1 польової пошти НОМЕР_2 Громадського О.В., Військової частини польова пошта НОМЕР_2

третя особа Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ВЧ НОМЕР_3

про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Командира Військової частини НОМЕР_1 польової пошти НОМЕР_4 Громадського О.В. (далі - Відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_4 (Відповідач 2), третя особа - Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про скасування наказу №325 від 24.11.2016 як незаконного та зобов`язання відповідачів поновити позивача на військовій службі на посаді командира взводу матеріального забезпечення з виплатою грошового та матеріального забезпечення за час вимушеного невиконання позивачем службових обов`язків.

Як встановлено у судовому засіданні, було змінено назву відповідача 2 - з "Військова частина НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_4 " на "Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ".

Відповідно в якості належного відповідача по даній справі замість "Військова частина НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_4 " було залучено "Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ".

30.03.2017 до суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, згідно якої ОСОБА_1 просить:

- скасувати наказ №325 від 24.11.2016 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби;

- зобов`язати військову частину польова пошта НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді командира взводу матеріального забезпечення;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити позивачу грошове забезпечення за час вимушеного невиконання ОСОБА_1 службових обов`язків;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 3200 грн. заборгованості у вигляді винагороди за участь у антитерористичній операції за жовтень 2016р., які не були виплачені позивачу ні в жовтні 2016 року ні під час його звільнення.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_4 №207 від 23.07.2016 громадянин ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової частини, виданого згідно розпорядження начальника штабу - першого заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №116/97526 від 10.03.2016, командира військової частини НОМЕР_1 №750-ос від 11.07.2016.

З 23.07.2016 року по 23.10.2016 року позивач безпосередньо брав участь в антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Авдіївка Донецької області. Підстава: розпорядження командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №502/2/1/176 від 20.11.2015 року.

24.11.2016 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині), ОСОБА_1 виключено зі списків військової частини з 24.11.2016 відповідно до наказу командира 16 окремого мотопіхотного батальйону від 24.11.2016 №325 за систематичні порушення військових статутів і відмовою командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_4 підписувати контракт з ОСОБА_1

ОСОБА_1 вважає наказ командира військової частини НОМЕР_1 пп НОМЕР_4 №325 від 24.11.216 року протиправним, незаконним, та таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Дисциплінарному статуту Збройних Сил України, затвердженому Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV, Положенню про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, а тому підлягає скасуванню в судовому порядку.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники І-го та ІІ-го відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнали в повному обсязі.

Представник третьої особи заперечив проти позовних вимог, свою позицію виклав у письмовому запереченні (а.с.94-96). Зокрема, зазначив, що відповідно до п.15 розділу II Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» від 10 грудня 2008 року №1153/2008 з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України чи контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Відповідно до припису від 21.07.2016 №3849, старший прапорщик ОСОБА_1 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 та укласти там контракт. Але, всупереч припису, ОСОБА_1 був направлений до військової частини польова пошта НОМЕР_4 без укладання контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Таким чином, представник третьої особи вважає, що не було ніяких підстав для подальшого перебування на військовій службі громадянина ОСОБА_1 ..

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів та представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги обгрунтовними та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у редакції, чинній на час розгляду справи, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У судовому засіданні встановлено, 23.07.2016 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 відповідно до наказу по особовому складу командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 №207 від 23.07.2016 року (а.с.163), який видано згідно розпорядження начальника штабу першого заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 10.03.2016 року, командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2016 року №750-ос, та призначено на посаду командира взводу матеріального забезпечення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

З 23.07.2016 року по 23.10.2016 року ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м. Авдіївка Донецької області. Підстава: розпорядження командувача оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №502/2/1/176 від 20.11.2015 року (а.с.16).

24.11.2016 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_4 (по стройовій частині), ОСОБА_1 виключено зі списків військової частини з 24.11.2016 відповідно до наказу командира 16 окремого мотопіхотного батальйону від 24.11.2016 №325 за систематичні порушення військових статутів і відмовою командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_4 підписувати контракт з ОСОБА_1 (а.с. 15). Одночасно ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини, знято з усіх видів забезпечення та направлено для постановки на військовий облік до Конотопського ОМВК Сумської області; грошову допомогу за 2016 рік ОСОБА_1 не отримував; премію за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 по 23 листопада не виплачувати; надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 50 % посадового окладу за період з 01 по 23 листопада з урахуванням окладу за військовим званням не виплачувати; грошову винагороду в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 №161, за період з 01 по 23 листопада не виплачувати; матеріальна допомога за 2016 згідно Наказу МОУ №260 від 11.06.2008 року не надавалась.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормою ч. 2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вказаної статті визначено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Статтею 62 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначений перелік стягнень, які можуть бути накладені на прапорщиків (мічманів) серед яких визначаються: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження старших прапорщиків (старших мічманів) у військовому званні на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання прапорщик (мічман), старший прапорщик (старший мічман) із звільненням з військової служби у запас.

Положенням ст. 64 даного Статуту визначено, що командир батальйону (корабля 3 рангу) має право робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану. Командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується відповідно до статті 8 цього Статуту дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), крім того, мають право накладати стягнення, визначене у пункті «б» статті 65.

Пунктом «б» ст. 65 Статуту визначено, що командир полку, бригади має право попереджувати про неповну службову відповідність.

Статтею 83 Статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Так, ч. 1 ст. 84 Статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 85 Статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Вимогами ст. 86 Статуту передбачено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Положенням ст. 92 Статуту передбачено, що якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для покарання військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира. За перевищення наданої дисциплінарної влади командир несе відповідальність відповідно до законів України.

Частиною 3 ст. 97 Статуту визначено, що про накладені стягнення оголошується офіцерському складу та військовослужбовцям військової служби за контрактом - особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення.

Згідно положень ст. 98 Статуту під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Статтею 232 Положення про проходження громадянами України військової служби передбачено, що у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої. Наказ видається на підставі копії рішення суду, матеріалів службового розслідування та копії наказу, виданого відповідним командиром (начальником), про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, винних у незаконному звільненні військовослужбовця.

Вимогами ст. 242 та ст. 243 Положення передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік. При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.

Отже, аналізуючи вищевказані норми матеріального права, при звільненні ОСОБА_1 з військової служби відповідачем - командиром ВЧ пп НОМЕР_4 (на даний час ВЧ пп НОМЕР_2 ) перевищено надані повноваження, оскільки звільнення з військової служби не належить до повноважень командира військової частини, ним порушено вимоги норми статті 92 Статуту. В самому наказі не роз`яснено, які саме порушення дисципліни допущенні ОСОБА_1 за час проходження військової служби, та не вказано, які саме норми нормативно-правових актів ним порушені.

Підстава для звільнення - відмова командування підписувати контракт з ОСОБА_1 також не передбачена жодною нормою чинного законодавства.

Твердження 3-ї особи про те, що з позивачем контракт не укладався судом не приймається, оскільки витяг з Наказу від 23.07.2016р. про зарахування позивача до списків особового складу частини (а.с.14) свідчить про те, що ОСОБА_1 прибув до військової частини як військовослужбовець за контрактом. В період з липня 2016 року по листопад 2016 року ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення, що також підтверджується матеріалами справи, в період з 23.07.2016р. по 23.10.2016р. брав участь в атитерористичній операції на підставі розпорядження командувача ОК "Північ" від 20.11.2015р. А тому, твердження 3-ї особи про відсутній підписаного з ОСОБА_1 контракту свідчить лише про неналежну організацію кадрового забезпечення у відповідних військових частинах.

Як вже зазначалось, представники відповідачів позовні вимоги ОСОБА_1 визнали в повному обсязі, отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 136 КАС відповідач може визнати адміністративний позов протягом всього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Судове рішення у зв`язку з визнанням адміністративного позову ухвалюється за правилами, встановленими ст. 112 КАС.

Згідно з ч. 3 і ч. 4 ст. 112 КАС у разі повного визнання відповідачем позовних вимог і прийняття його судом приймається постанова про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Заслухавши сторін, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що втзнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує чиїх-небудь прав, свобод або інтересів.

При цьому суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що у зв`язку із незаконним звільненням позивача, останньому не було нараховано середньомісячну заробітну плату, відповідач при поновленні позивача на раніше займаній посаді зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Такий спосіб захисту як стягнення коштів із відповідача передбачений пунктом 4 частини 2 статті 162 КАС України та може бути застосований у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 162 КАС України, суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, вказавши при цьому норми закону, які відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії.

Обчислення середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зміст наведених правових актів дає підстави для висновку про те, що у випадках стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу судом має бути визначений період вимушеного прогулу, останнім днем якого завжди є день ухвалення постанови суду як акту правосуддя, з яким відбулося врегулювання публічно-правового спору, про який зазначено в адміністративному позові, і вирішено завдання адміністративного судочинства, та середньоденний заробіток позивача. Отже, суд визначає конкретну суму коштів, яка стягується з відповідача.

Зважаючи на те, що відповідачем 2 не надано суду довідку про середньомісячну та середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне самостійно здійснити такий розрахунок.

Як свідчить з матеріалів справи, за вересень 2016 ОСОБА_1 було нараховано грошове забезпечення у розмірі 9177,01 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.17), у жовтні 2016 ОСОБА_1 отримано грошового забезпечення у сумі 1167,75 грн., що підтверджується витягом з банківської виписки (а.с.67). Дані обставини позивачем не заперечуються та підтверджуються представниками відповідача, зокрема представником фін.частини в/ч ОСОБА_2 .

Так, з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ №100 від 08.02.1995,

- середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 5172,38 грн. ((9177,01+1167,75):2 = 5172,38 грн.);

- розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 172,41 грн. (5172,38 :30 = 172,41 грн.).

З урахуванням вищевикладеного, загальний розмір грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 25.11.2016 по 14.07.2017 (що становить 230 днів) 39654,86грн. (172,41 * 230 =39654,86).

Крім цього, відповідно до додатку №1 наказу Міністерства оборони України №67 від 10.02.2016 року «Про затвердження Інструкції про порядок та розміри виплати винагороди військовослужбовцям Збройних сил України за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду», безпосередня участь військовослужбовців у воєнних конфліктах чи АТО, здійснення заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою: на лінії бойового зіткнення на глибину ротних опорних пунктів першого ешелону, розмір винагороди складає 4200 грн. на місяць.

Як свідчить з довідки ВЧ НОМЕР_4 від 24.11.2016 №918 (а.с.16) ОСОБА_1 перебував в м. Авдіївка Донецької області та брав участь в антитерористичній операції з 23.07.2016 по 23.10.2016, зокрема, в жовтні 2016 (саме за даний період не виплачено винагороди) - 23 дні.

Виходячи з вищевикладеного, сума за один день перебування в антитерористичній операції складає:

4200 грн./міс. : 30 днів = 140 грн.

Оскільки, в жовтні місяці ОСОБА_1 перебував в зоні АТО 23 дні:

140 грн. х 23 дня = 3220 грн.

Таким чином, згідно розрахунку суду, сума винагороди за безпосередню участь в АТО, яка підлягає стягненню з відповідача 2 на користь позивача, становить 3220 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню, рівно як і постанови про присудження виплати заробітної плати у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до зазначеної норми закону суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення з Військової частини польова пошта НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 39654 грн. 86 коп.

На підставі ст.10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки представниками відповідачів не надано доказів на спростування доводів позивача та визнано позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Командира Військової частини НОМЕР_1 польової пошти НОМЕР_2 Громадського О.В., Військової частини польова пошта НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнути грошове та матеріальне забезпечення про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на посаді, стягнути грошове та матеріальне забезпечення задовольнити в повному обсязі

Скасувати Наказ Командира Військової частини НОМЕР_1 польової пошти НОМЕР_4 Громадського О.В. № 325 від 24.11.2016. про звільнення ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину польова пошта НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) на посаді командира взводу матеріального забезпечення.

Зобов`язати Військову частину польова пошта НОМЕР_2 (код НОМЕР_6 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) грошове та матеріальне забезпечення в сумі 39654 (тридцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят чотири) грн.86 коп. за час вимушеного невиконання ОСОБА_1 службових обов`язків за період з 25.11.2016 року по 14.07.2017 року.

Зобов`язати Військову частину польова пошт НОМЕР_2 (код НОМЕР_6 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн., що становить невиплачену суму винагороди за участь у антитерористичній операції за жовтень 2016 року.

Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі та стягнення розміру середньомісячної заробітної плати за один місяць у сумі 5172 (п`ять тисяч сто сімдесят дві) грн.38 коп.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Кунець