Справа № 219/6833/17
Суддя: Конопленко О. С.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/6833/17
Провадження № 2-а/219/522/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року м. Бахмут

Суддя Артемівського міськрайонний суду Донецької області Конопленко О.С., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2017 року позивач звернулась до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просить: зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації провести їй, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 3 групи захворювання, яке пов'язане з аварією на Чорнобильській АЕС, нарахування та виплату не отриманої допомоги на оздоровлення за 2016 рік у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, що визначається на момент виплати з урахуванням і фактично здійснених виплат. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, її правовий статус визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 29 лютого 1991 року, відповідно до статті 48 якого їй повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, інваліду 3 групи захворювання, яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, що визначаються на момент виплати з урахуванням і фактично здійснених виплат. За 2016 рік відповідачем їй виплачено компенсацію у розмірі 90 гривень, у зв'язку з чим вона зверталась до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації, проте їй було відмовлено. Вважає дії відповідача протиправними, у зв'язку з чим звернулась до суду з зазначеним адміністративним позовом.

Представник відповідача надіслав на адресу суду заперечення на адміністративний позов за вих. № 3-03/1839 від 07 липня 2017 року, з яких вбачається, що позивач має статус інваліда ЧАЕС 1 категорії, як інвалід 3 групи (посвідчення серії НОМЕР_2) та інваліда 3 групи з числа учасників ліквідації ЧАЕС (посвідчення серії НОМЕР_3). Правовий статут особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 29 лютого 1991 року, відповідно до статті 48 якого передбачено право позивача на отримання компенсації за шкоду заподіяну здоров'ю. Законом передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати, на фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок коштів Державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством. Міністерство праці і соціальної політики України, як головний розпорядник коштів, забезпечує через місцеві органи праці та соціального захисту населення виплати допомоги на оздоровлення громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірах, на які затверджені кошториси і які розраховані згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Управління праці та соціального захисту населення, як розпорядник бюджетних коштів, бере бюджетні зобов'язання та проводить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, як це передбачено статтею 51 Бюджетного кодексу України. Розміри щорічної допомоги на оздоровлення відповідної категорії громадян, на яких розповсюджується дія Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлюється цим законом. Своїм рішенням від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України підтвердив повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону «Про Державний Бюджет України» та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. А також, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлений розмір одноразової компенсації особам, які стали інвалідами, а саме - інвалідам 3-ї групи складає 90 гривень. Збільшення розміру виплат і допомоги, передбачених законом, можливе за умови суттєвого збільшення фінансування з Державного бюджету, який приймається Верховною Радою України. Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» № 80-VIII встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України, місцевого бюджету та бюджетних фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Таким чином, виходячи з викладеного, відповідач вважає, що щорічна допомога на оздоровлення відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надана позивачу у 2016 році відповідно до чинного законодавства України та не підлягає перерахунку, у зв'язку з чим відповідач просить у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Розгляд справи проведено в порядку скороченого провадження, відповідно до вимог статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем, представником відповідача обставини, суд дійшов висновку, що вони є достатніми для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 09 лютого 2011 року має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом 3-ї групи з числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, інших ядерних аварій та випробувань, у зв'язку з чим користується пільгами відповідно до Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, серії НОМЕР_2 (а.с. 7), вкладкою до нього (а.с. 7) та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с. 8).

16 травня 2017 року позивач звернулась з заявою до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про виплату їй грошової допомоги на оздоровлення за 2016 рік у розмірі, встановленому п 4 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду 3 групи в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат (а.с. 9).

Згідно листа начальника Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації Мусаєвої Г.М. від 25 травня 2017 року за № Н-57-5.1-6.2 ОСОБА_1 повідомлено, що їй, як інваліду ІІІ групи та громадянці, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, відповідно до статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено розмір щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 90 гривень, у зв'язку з чим вказана допомога позивачу надана у 2016 році відповідно до чинного законодавства України, а розмір допомоги не підлягає перерахунку (а.с. 10).

Не погоджуючись із розміром, нарахованої відповідачем щорічної допомоги на оздоровлення за 2016 рік, позивач 23 червня 2017 року звернулась до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року №7 96-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що існувала після визнання Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 неконституційними змін, внесених підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI, щорічна допомога на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, віднесеним до категорії 1, встановлювалась у розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Разом з тим, у подальшому законодавство, яке регулює зазначені правовідносини, змінилось.

Так, відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року внесені зміни, зокрема, до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та вказану статтю викладено у такій редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, дітям-інвалідам, сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, батькам померлого, щорічна допомога на оздоровлення виплачується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», цей Закон набирає чинності з 01 січня 2015 року, крім пункту 42 розділу I цього Закону (щодо Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру»), який набирає чинності з 25 квітня 2015 року.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо усунення дискримінаційного ставлення до громадян, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях та військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї» від 21 квітня 2016 року № 1339-VIII, який набрав чинності з 22 травня 2016 року, статтю 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в новій редакції.

Відповідно до частини 2 вказаної статті, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які брали участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 1, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, громадянам, які брали участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, і постраждалим за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, віднесеним до категорії 2 або 3, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не містила положень щодо виплати щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення особам у відповідних розмірах кратних до мінімальної заробітної плати.

Згідно підпункту 4 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проводиться центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - уповноважений орган) за місцем фактичного проживання (перебування) працюючих та непрацюючих громадян, у тому числі пенсіонерів, працюючим і непрацюючим громадянам і пенсіонерам, зокрема пенсіонерам та особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби та інших органів, громадянам, що провадять підприємницьку діяльність без утворення юридичної особи, громадянам, які працюють у громадян, що провадять підприємницьку діяльність без утворення юридичної особи, а саме: одноразова компенсація - учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів і виконанні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та виконанні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (Офіційний вісник України, 2015 р., № 40, ст. 1204), а також щорічна допомога на оздоровлення деяким категоріям постраждалих громадян відповідно до частини другої статті 48 Закону, постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (Офіційний вісник України, 2005 р., № 28, ст. 1636).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» установлено громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - інвалідам ІІІ групи розмір щорічної допомоги на оздоровлення - 90,00 гривень.

Законами України від 28 грудня 2014 року № 7 9-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» та від 20 грудня 2016 року № 1789-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України» розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 «У справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2,3,6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України» роз'яснено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема принципом законності.

Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Також відповідним Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 роз'яснено, що Кабінет Міністрів України має право встановлювати, у випадках передбачених Конституцією та законами України, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів з Державного бюджету України.

Отже, постанова Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є чинною і була прийнята у відповідності до Конституції України, Бюджетного кодексу України та статей 62, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та відповідає положенням статті 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України № 76-VIII від 28 грудня 2014 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, керуючись нормами постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», при нарахуванні позивачу щорічної разової допомоги на оздоровлення як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, діяв в межах наданої компетенції та відповідно до норм чинного законодавства.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 183-2 КАС України, ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року № 936 «Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації про зобов'язання вчинити певні дії.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Артемівський міськрайонний суд Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.С. Конопленко