Справа № 185/10420/16-а(2-а/185/570/16)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2017 рокусправа № 185/10420/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року

у справі №185/10420/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області з позовом до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про визнання протиправною відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання призначити пенсію з 01 вересня 2016 року.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року позовні вимоги задоволені.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії при Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року №232, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Визнано протиправними дії Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язано Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01 вересня 2016 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Павлоградське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

За доводами апеляційної скарги, період роботи позивача ковалем-штампувальником 4 розрядку ковальського цеху на Ульяновському заводі імені В.І. Леніна з 09 липня 1980 року по 05 грудня 1980 року не може бути зарахований до пільгового стажу за Списком №1 за відсутності уточнюючої довідки, як наслідок у позивача недостатньо пільгового стажу для призначення пенсії.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14 зворот).

01 вересня 2016 року позивач, у віці 64 років, звернувся до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою та документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 31 зворот).

Згідно з рішенням комісії при Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року №232 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки за наданими документами стаж роботи по Списку №1 становить 5 років 8 місяців 12 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 (а.с. 32-33).

Комісія прийняла рішення:

- підтвердити періоди роботи на заводі «Павлоградхіммаш» з 10 серпня 1981 року по 28 жовтня 1981 року ковалем-штампувальником 3 розряду; у відкритому акціонерному товаристві «Павлоградський верстатозавод» з 28 грудня 1983 року по 02 червня 1987 року ковалем на молотах та пресах 4 розряду для зарахування до пільгового стажу за Списком №1, що з урахуванням служби в армії (з 04 листопада 1981 року по 22 листопада 1983 року), склав 5 років 8 місяців 12 днів,

- період роботи на Ульяновському заводі імені В.І. Леніна з 09 липня 1980 року по 05 грудня 1980 року ковалем-штампувальником 4 розряду ковальського цеху не підтвердити, оскільки пільгова довідка не надана.

Також, комісією зазначено, що 06 червня та 13 вересня 2016 року управлінням надіслані листи до відділення Пенсійного фонду Російської Федерації по Ульяновській області про надання допомоги у витребування довідки з Ульяновського автозаводу імені В.І. Леніна про факт пільгової роботи позивача, на час прийняття рішення відповіді не надходило.

Відповідно до розрахунку відповідача, загальний стаж роботи за поданими документами склав 34 роки 5 місяців 3 дні (а.с. 30 зворот).

Згідно з записами №№1, 2 копії трудової книжки серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 09 липня 1980 року прийнятий на Ульяновський завод імені В.І. Леніна в ковальський цех ковалем-штампувальником 4 розряду та звільнений 05 грудня 1980 року по закінченню практики (а.с. 5).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо відмови у зарахуванні періоду роботи до пільгового та призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 62 Закону України « Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У 1980 році діли Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року.

Відповідно до підпункту а пункту 2 «Ковальсько-пресове виробництво» Розділу ХI Списку №1, правом на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку № 1, користуються «ковалі, штампувальники на штампувальних молотах, пресах та кувальних машинах і їх підручні».

Враховуючи фактичні обставини справи, записами трудової книжки позивача підтверджуються періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу (09 липня 1980 року по 05 грудня 1980 року); професія або посада (коваль-штампувальник 4 розряду); характер виконуваної роботи (безпосередня зайнятість у ковальському цеху), займана професія ідентифікується за списком №1, отже відповідачем протиправно не зарахований цей період роботи позивача до пільгового стажу та безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, тобто після досягнення 64 річного віку та за наявності пільгового стажу роботи за списком №1 понад 6 років.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим