Справа № 823/1395/16
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2017 р. м. Київ К/800/36335/16

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіЦвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
суддів Бившевої Л.І.,
Нечитайла О.М.,

при секретарі судового засідання Савченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_4

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 року

у справі № 823/1395/16

за позовом ОСОБА_4

до Черкаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом до Черкаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 року у справі № 823/1395/16 позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Черкаської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області від 30.06.2016 року № 6-13, № 7-13 про визначення податкового зобов'язання по транспортному податку на загальну суму 50 000, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 року у справі № 823/1395/16 постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення цього суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В запереченнях на касаційну скаргу відповідач з доводами та вимогами скаржника не погоджується, просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні позивач касаційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є власником автомобіля марки Audi Q7, 2015 року випуску, об'єм двигуна 2967 куб. см., а також власником автомобіля марки Volkswagen Caravelle, 2015 року випуску, об'єм двигуна 1968 куб. см.

Черкаською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Черкаській області на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.06.2016 року: - № 6-13, яким позивачу визначено податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25 000, 00 грн.; - № 7-13, яким визначено податкове зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25 000, 00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 в частині визначення середньоринкової вартості належних позивачеві автомобілів та не надано відповідних розрахунків.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком не погодився та відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позивач не заперечує даних відповідача в частині проведеного ним розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу та матеріали справи не містять доказів звернення позивача до контролюючого органу в порядку пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, зважаючи на таке.

01.01.2015 набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі статтею 267 Податкового кодексу України було введено новий транспортний податок.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об'єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

Водночас 24.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01.01.2016 року (далі - Закон №909-VIII).

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Крім того, відповідно до пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 909-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно із пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону від 24.12.2015 року № 909-VIII, що набрав чинності 01.01.2016 року) об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно із п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 Податкового кодексу України).

Отже, об'єктом оподаткування є автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) і середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика).

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (п. 13 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п. 14 Методики).

В силу пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: а) об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Хутірської сільської ради від 18.06.2015 № 60-1 «Про встановлення місцевих податків та затвердження Положення про них на 2016 рік» затверджено Положення про місцеві податки; встановлено ставку транспортного податку для легкових автомобілів, які використовуються до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

29.01.2016 року Хутірська сільська рада прийняла рішення № 4-1 «Про внесення змін та доповнень до Положення про місцеві податки, затвердженого рішенням Хутірської сільської ради № 60-1 «Про встановлення місцевих податків та затвердження Положення про них на 2016 рік». В пункт 2.1. вказаного рішення внесли зміни, а саме: «Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) року».

Отже, Хутірська сільська рада на 2016 рік фактично запровадила механізм справляння та порядок сплати транспортного податку в с. Хутори Черкаської області, встановленого Податковим кодексом України.

У відповідності до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій вимогами зазначених вище статей не відповідають, оскільки доказів щодо невідповідності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства, зокрема з урахуванням середньоринкової вартості автомобіля, визначеної відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 66 від 18.02.2016 року, судом першої інстанції не встановлено.

В свою чергу, посилання суду апеляційної інстанції на те, що позивач не заперечує даних розрахунку середньоринкової вартості транспортного засобу та до контролюючого органу в порядку пп. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України не звертався не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відтак суди першої та апеляційної інстанцій не виконали свого обов'язку щодо встановлення дійсних обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін, що випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин 4 та 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України і не встановили на підставі належних та допустимих доказів обставин щодо правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Допущені судами порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а отже відповідно до частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 210, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2016 року у справі № 823/1395/16 та постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 року у справі № 823/1395/16 скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та не може бути оскаржена.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.І.Бившева

О.М.Нечитайло