Справа № 804/3876/16
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2017 рокусправа № 804/3876/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 р. у справі № 804/3876/16

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНИ-СЕРВІСМОНТАЖ"

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2014 р. Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНИ-СЕРВІСМОНТАЖ" в якому просило стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції в розмірі 17 674 грн. та пеню в розмірі 5,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не дотримано нормативу працевлаштування інвалідів.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 р. у справі № 804/3876/16 в задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНИ-СЕРВІСМОНТАЖ" про стягнення заборгованості - відмовлено.

Судом встановлено, що позивачем протягом спірного періоду здійснювались всі можливі дії щодо дотримання визначеного законом нормативу з працевлаштування інвалідів, а саме створювались відповідні вакансії про що повідомлялось центр зайнятості. На підставі дослідження встановлених по справі обставин, суд дійшов висновку, що відповідач своєчасно достовірно та в повному обсязі інформував відповідні установи, про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів, не працевлаштовував інвалідів з незалежних від нього причин. Наведене на думку суду свідчить про те, що Товариством здійснено всі залежні від нього заходи щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а отже підстави для стягнення адміністративно-господарських санкцій відсутні. Наведене обумовило прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду, Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 р. у справі № 804/3876/16, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що підставою для притягнення підприємства до відповідальності є недотримання нормативу працевлаштування, який відповідачем не дотримано. Законом не передбачено підстав звільняючих від відповідальності.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, згідно звіту відповідача «Про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік» за формою 10-ПІ №42 від 10.02.2007р., середньооблікова кількість штатних працівник облікового складу - 419 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 16 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях - 17 осіб; фонд оплати праці - 7405,40 грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника - 17674 грн.

Протягом 2013р. Товариством надавалися звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів за формою № 3-ПН до Тернівського районного центру зайнятості м. Кривого Рогу від: 15.02.2013р.; 07.03.2013р.; 28.05.2013р.; 09.07.2013р.; 18.07.2013р.; 05.08.2013р.; 02.09.2013р.; 01.10.2013р.; 01.11.2013р.; 25.11.2013р.,29.11.2013р., копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно з відповіддю Тернівського районного центру зайнятості № 14/03-672 від 06.06.2014р., відповідач інформував центр зайнятості про наявність вакансій для інвалідів, та зазначено про наявність поданих звітів поданих протягом 2013р., при цьому інформація щодо подання звітів підприємством відповідача за квітень, червень, вересень, грудень відсутня.

Також у відповіді зазначається, що протягом 2013 року центром зайнятості до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРНИ-СЕРВІСМОНТАЖ» на працевлаштування направлено 10 інвалідів, 4 особи працевлаштовані, 2 особам відмовлено у працевлаштуванні.

Відповідно до копії листа директору ТОВ «ТЕРНИ-СЕРВІСМОНТАЖ» від 15.10.14р. № 14/03-1257, інформація щодо подання звітів підприємством відповідача за квітень, червень, грудень також відсутня. Протягом 2013р. центром зайнятості до підприємства на працевлаштування направлено 10 інвалідів, 4 особи працевлаштовані, 5 осіб відмовились від працевлаштування. Відмовлено роботодавцем у працевлаштуванні 1 особи було в зв'язку з відсутністю необхідних документів про освіту.

На підставі поданого Товариством звіту Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів дійшло висновку, що відповідачем не працевлаштовано 1 інваліда у 2013 році, а отже є підстави для стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за порушення нормативу працевлаштування інвалідів.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», роботодавці самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць, виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно ст.18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.1 ст.19 цього Закону України для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч.5 вказаної статті виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

При цьому слід зазначити, що основним місцем роботи є місце роботи, де особа працює на підставі укладеного трудового договору із оформленням трудової книжки та занесенням до неї запису про працевлаштування.

Створення спеціального робочого місця для інваліда з урахуванням його індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю - працевлаштування безробітного інваліда на наявне окреме робоче місце або наявну ділянку виробничої площі із здійсненням щодо них додаткових заходів з організації праці інваліда (пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання) або працевлаштування безробітного інваліда на нове робоче місце або нову ділянку виробничої площі, що створені із здійсненням додаткових заходів з організації праці інваліда (встановлення основного і додаткового устаткування, технічного обладнання) - постанова Кабінету Міністрів України № 1836 від 27.12.2006 «Про реалізацію статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні"».

Одночасно згідно ст.5 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012, який набрав чинності з 01.01.2013, держава гарантує у сфері зайнятості додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

До категорій громадян, що мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню, належать інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (п.6 ч.1 ст.14 Закону України «Про зайнятість населення»).

Відповідно до пп.1 п.4 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011р. №29, завданням Фонду є реалізація в межах своєї компетенції заходів щодо забезпечення зайнятості та працевлаштування інвалідів.

Згідно з ч.3 ст.18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

При цьому суб'єкти господарювання зобов'язані надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Згідно наданих пояснень відповідача, за період січень 2013р. на підприємстві працювало 12 інвалідів, норматив наявності працюючих інвалідів на даний період виконано (4% від середньооблікової кількості працюючих,що підтверджується копією звіту з праці за даний період, становить 311x4%= 12 чол.), сплату єдиного соціального внеску на Ф0П інвалідів здійснено по терміну виплати заробітної плати в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення №271 від 07.02.2013р.; за період квітень 2013р. на підприємстві працювало 14 інвалідів, норматив наявності працюючих інвалідів на даний період виконано (4% від середньооблікової кількості працюючих,що підтверджується копією звіту з праці за даний період, становить 283х4%=11 чол.), сплату єдиного соціального внеску на ФОП інвалідів здійснено по терміну виплати заробітної плати в повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення №1019 від 07.05.2013р.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

З огляду на наведене, обов'язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

На роботодавця покладається обов'язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, інформувати про попит на робочу силу (вакансії) органи працевлаштування інвалідів.

В свою чергу органи працевлаштування, взаємодіючи між собою та з роботодавцем, забезпечують надання інформаційно-консультаційних послуг щодо працевлаштування інвалідів та здійснюють таке працевлаштування.

Отже працевлаштування інвалідів не є виключним зобов'язанням підприємства, яке створює робочі місця для інвалідів.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач обов'язки зі створення робочих місць для інвалідів та їх працевлаштування виконував у повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства.

Протягом 2013р. відповідачем надавалися звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів за формою № 3-ПН до Тернівського районного центру зайнятості м. Кривого Рогу від: 15.02.2013р.; 07.03.2013р.; 28.05.2013р.; 09.07.2013р.; 18.07.2013р.; 05.08.2013р.; 02.09.2013р.; 01.10.2013р.; 01.11.2013р.; 25.11.2013р.,29.11.2013р.

Також відповідні вакансії передбачені і штатним розкладом підприємства.

Випадків безпідставної відмови відповідачем у прийнятті інвалідів на роботу протягом 2015 року не було. Самостійно інваліди до відповідача з приводу працевлаштування не звертались.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем вчинено усіх залежних від нього заходів для виконання нормативу з працевлаштування інвалідів.

До того ж, колегія суддів вказує, що сам по собі факт відсутності працевлаштованих інвалідів відповідно до нормативу ще не є безспірною підставою для відповідальності, оскільки у разі відсутності на обліку інвалідів, які мешкають на території, де знаходиться підприємство відповідача, і бажають працювати на вказаному підприємстві, не вбачається за можливе виконання законодавчо встановленого нормативу.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII «Про систему оподаткування», а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання.

Передбачена ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відповідальність за своєю суттю є господарсько-правовою відповідальністю, підставою для застосування якої є вчинене роботодавцем правопорушення у сфері господарювання (ч.1 ст.218 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.2 зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях відповідача відсутній склад правопорушення, внаслідок чого на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу щодо працевлаштування осіб-інвалідів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції. Передбачені ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 р. у справі № 804/3876/16 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 р. у справі № 804/3876/16 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко