Справа № 522/25583/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/25583/16-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Ільченко Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Кургана Сергія Павловича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Кургана Сергія Павловича про скасування постанови Заступника директора Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Кургана Сергія Павловича по справі про адміністративне правопорушення від 16 липня 2015 року № 453, згідно якої позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн., закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року заявлений позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції послався на встановленні обставини щодо винесення відповідачем 16.07.2015 року постанови № 453 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

При цьому, скасовуючи вказану постанову відповідача, суд першої інстанції послався на те, що всупереч вимогам закону, права позивача бути присутньою під час проведення перевірки та на час розгляду адміністративних матеріалів, надавати пояснення, користуватися правовою допомогою, відповідачем забезпечено не було, що призвело до грубого порушення чинного законодавства України.

Вирішуючи дану справи в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Статтею 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

За правилами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Суд може збирати докази з власної ініціативи.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Вирішуючи дану справи та доходячи висновку про недотримання відповідачем прав позивача бути присутньою під час проведення перевірки та на час розгляду адміністративних матеріалів, надавати пояснення, користуватися правовою допомогою, суд першої інстанції виходив лише з пояснень позивача та наявної в матеріалах справи постанови у справі про адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні, як акт перевірки, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, так і протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд першої інстанції такі докази у відповідача не витребовував, що суперечить наведеним положенням КАС України.

В свою чергу, з урахуванням витребуваних судом апеляційної інстанції матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 6, 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється шляхом, зокрема, контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Приписи ст. 41 вказаного Закону визначають державний архітектурно-будівельний контроль, як сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, який здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З наведеного вбачається, що повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю реалізуються, зокрема, через проведення відповідних заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Пунктом 5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, визначено, що такий контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Відповідно до п. 7 зазначеного Порядку позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, підставами для проведення якої є, зокрема: виявлення факту самочинного будівництва об'єкта; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб'єктом містобудування вимог містобудівного законодавства.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до п.п. 9, 12, 13 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб'єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об'єкт будівництва, та посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час його здійснення зобов'язані, зокрема, ознайомлювати суб'єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством.

Крім того, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема, бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.

Згідно із положеннями п.п. 16, 17, 18, 21 наведеного Порядку № 553 від 23.05.2011 року за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю.

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку та суб'єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Якщо суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, не погоджується з актом перевірки, він підписує його із зауваженнями, які є невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, підписати акт перевірки та припису, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю робить у акті відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

В свою чергу, порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності, визначений Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Так, згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За правилами ч.ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 268 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, з аналізу наведених положень вбачається, що встановивши факт вчинення, зокрема, особою адміністративного правопорушення уповноважена на те посадова особа складає протокол про вчинення такого правопорушення.

При цьому, у такому протоколі в обов'язковому порядку зазначається суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Такий протокол в обов'язковому порядку підписується особою, що притягується до адміністративної відповідальності, та їй вручається під розписку один екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення, а у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Також, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка, зокрема, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

В свою чергу, обов'язковою умовою для розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, є наявність даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

З витребуваних судом апеляційної інстанції матеріалів, колегією суддів встановлено, що за даними акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07.07.2015 року, на підставі якого винесено оскаржувану постанову, перевірка позивача була проведена у її присутності, проте остання відмовилась від отримання акту перевірки, про що у ньому здійснено відповідну відмітку.

Водночас, у вказаному акті відсутні відомості про його направлення позивачу засобами поштового зв'язку, що суперечить наведеним положенням Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 року.

Не надано таких доказів відповідачем і на вимогу суду.

Також, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 07.07.2015 року відносно позивача, колегією суддів встановлено, що цей протокол складено в присутності позивача, проте остання відмовилась від його отримання, про що у ньому здійснено відповідну відмітку.

Разом з цим, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення на підставі вказаного протоколу, навіть, при витребуванні судом апеляційної інстанції таких доказів та надання відповідачу часу для їх представлення суду.

Також, відповідачем не надано жодного доказу направлення позивачу оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та відповідно її вручення позивачу.

Крім того, вирішуючи спірне питання, колегія суддів враховує, що підставою для притягнення позивача оскаржуваною постановою до адміністративної відповідальності став встановлений факт не виконання вимог попередньо виставленого припису.

При цьому, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови відповідачем вказано на допущення позивачем порушень ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Разом з цим, у екземплярі оскаржуваної позивачем постанови, що надана останньою до суду, у її резолютивній частині, визначено, що позивач визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП, що не відповідає її мотивувальній частині.

Водночас, у екземплярі оскаржуваної позивачем постанови, що надана відповідачем, та, при цьому, яка має однаковий номер, дату і містить однаковий виклад обставин з наданою позивачем постановою, визначено в резолютивній частині, що позивач визнається винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Будь-яких пояснень вказаним суперечностям відповідачем не надано. Навпаки, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивача цілком правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП.

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову без повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення, а також враховуючи наявні суперечності щодо суті адміністративного правопорушення, за яке відповідачем і накладено штраф на позивача оскаржуваною постановою, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню, а вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.

Водночас, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, у зв'язку з відсутності складу адміністративного правопорушення, оскільки по-перше, в заявленому позові позивачем жодним чином не заперечується фактів, з урахуванням встановлення, яких останню і притягнуто до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються: адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад; районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями), а у випадках, передбачених цим Кодексом, місцевими адміністративними та господарськими судами, апеляційними судами, вищими спеціалізованими судами та Верховним Судом України; органами внутрішніх справ, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 221-1 КУпАП встановлено, що місцеві господарські та адміністративні суди, апеляційні суди, вищі спеціалізовані суди та Верховний Суд України розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення КУпАП суд, в даному випадку, не є органом уповноваженим розглядати справу про адміністративне правопорушення та виносити постанову по суті справи про адміністративне правопорушення (закривати провадження у справі на підставі ст. 247 КУпАП.)

При розгляді даної адміністративної справи суд повинен керуватися порядком здійснення адміністративного судочинства, встановленим Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З огляду на зазначене, визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, а саме - визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення є, в даному випаду, належним способом захисту прав позивача, оскільки в повній мірі поновлює його права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постановою, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Заступника директора Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області Кургана Сергія Павловича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 16.07.2015 року № 453.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець