Справа № 808/883/17
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року об 11 год. 00 хв.Справа № 808/883/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Завгороднього В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі - відповідач, ГУНП в Запорізькій області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 27.03.2017 №149 о/с про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0084712), інспектора сектора реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 22.03.2017 №928 про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0084712), інспектора сектора реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області;

- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0084712) на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем протиправно та не обґрунтовано прийнято оскаржуваний наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, за начебто вчинення позивачем адміністративного порушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), оскільки позивачем адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП не вчинялось, що підтверджується постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. Вказує на те, що висновок службового розслідування та оскаржувані накази ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та не містять жодних об'єктивних даних, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що за результатами проведеного службового розслідування відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги статей 1,2,7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ч.5 ст.14, ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», пункти 1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присягу працівника поліції, п.2.1, п.2.5, п.2.9 «в» Правил дорожнього руху, що виразилось у керуванні транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, із забрудненим номерним знаком, відмові на вимогу поліцейських від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, за що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. Вказує на те, що позивач, як поліцейський, зобов'язаний неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства України, а оскільки матеріалами службового розслідування було підтвердження порушенням ОСОБА_1 вимог чинного законодавства України, вважає, що позивача обґрунтовано притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію, викладену у письмових запереченнях, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв'язку, вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року проходив службу у Національній поліції, на момент прийняття оскаржуваних наказів ОСОБА_1 обіймав посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, мав спеціальне звання - лейтенант поліції.

20 березня 2017 року начальником ГУНП а Запорізькій області затверджено Висновок службового розслідування за фактом скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.121, ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП інспектором сектору реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_1 (а.с.42-67).

У висновку службового розслідування ГУНП в Запорізькій області зазначено, що за грубе порушення службової дисципліни, вимог статей 1, 2, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ч.5 ст.14, ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», пункти 1,2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», Присягу працівника поліції, п.2.1, п.2.5, п.2.9 «в» Правил дорожнього руху, що виразилось у керуванні транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, із забрудненим номерним знаком, відмові на вимогу поліцейських від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, до інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ (а.с.66).

Наказом начальника ГУНП в Запорізькій області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області» від 22.03.2017 №928 до інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ (а.с.69).

Наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 27.03.2017 №149 о/с «По особовому складу» звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0084712), інспектора сектору реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського ВП (а.с.13).

Вважаючи наказ ГУНП в Запорізькій області про притягнення до дисциплінарної відповідальності та подальше звільнення зі служби в поліції протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції став факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, що виразилось у керуванні позивачем транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, із забрудненим номерним знаком, а також відмові на вимогу поліцейських від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Зазначені обставини були досліджені відповідачем під час проведеного службового розслідування та знайшли своє підтвердження.

Суд зазначає, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» Поліцейський зобов'язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 1 статті 48 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону, якою в свою чергу визначено, що призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затверджений Законом від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), норми якого застосовуються до поліцейських до набрання чинності Дисциплінарним статутом Національної поліції України, визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно статті 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Пунктом 8 частини 1 статті 12 Дисциплінарного статуту визначено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до частини 15 статті 14 Дисциплінарного статуту звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Отже, застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, який може застосовуватись за скоєння поліцейським дисциплінарного проступку, який є несумісним з подальшим проходженням ним служби в органах Національної поліції України.

З матеріалів справи судом встановлено, що наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 21.02.2017 №556 «Про призначення та проведення службового розслідування» наказано провести службове розслідування за фактом складання 21.02.2017 поліцейським взводу забезпечення супроводження ГУНП в Запорізькій області відносно інспектора СРПП №2 Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 протоколу БР №172993 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.156).

З висновку службового розслідування встановлено, що 21.02.2015 о 15:25 молодшим інспектором взводу забезпечення супроводження ГУНП в Запорізькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_4 знаходячись у м. Мелітополь Запорізької області по вул. Кізіярській, 31, у присутності понятих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, складено відносно ОСОБА_1 протокол серії БР1 №172993 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції), а також винесено постанову серії АР №926060 від 21.02.2016 про накладення адміністративного стягнення за фактом скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 121 КУпАП (Керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим) та статтею 126 КУпАП (Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка")).

Крім того, у висновку службового розслідування вказано наступне: «21.02.2017 о 13.40, рухаючись біля автозаправної станції «Фараон» (нині «БРСМ Нафта»), розташованої в м. Мелітополі на проспекті 50 річчя Перемоги, 1 А, ОСОБА_1, керував автомобілем «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1, без посвідчення водія та реєстраційних документів на транспортний засіб, із забрудненим номерним знаком, що не давало змоги визначити символи номерного знака з відстані 20 м, чим порушив вимоги п. 2.1, п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно зазначеної постанови до ОСОБА_1 застосовано адміністративний штраф у розмірі 425 гривень. Від підпису у зазначеній постанові та отриманні її копії ОСОБА_1 відмовився.

Згідно протоколу серії БР1 № 172993, складеному ОСОБА_4 11.02.2017 о 15.25: 21.02.2017 о 13.40, рухаючись біля автозаправної станції «Фараон» (нині «БРСМ Нафта»), розташованої в м. Мелітополі на проспекті 50 річчя Перемоги, 1А, ОСОБА_1 керував автомобілем «Daewoo Lanos», номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, бліде обличчя, порушення мови), проте від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі та за допомогою газоаналізатора Драгер відмовився в присутності двох свідків (ОСОБА_5 та ОСОБА_6), чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. Від надання пояснення та підпису у протоколі ОСОБА_1 відмовився. Відповідно до вимог ст.266 КУпАП, ОСОБА_1 відсторонено від керування транспортним засобом.».

Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

З матеріалів справи судом встановлено, що матеріали сектору ДН Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, було передано на розгляд Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06.06.2017 у справі №320/1593/17 (провадження №3/320/402/17), яка набрала законної сили 19.06.2017, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.127-128).

У постанові Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06.06.2017 у справі №320/1593/17, судом вказано на те, що під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №172993, складеному 21.02.2017 року у відношенні ОСОБА_1, в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Окрім того, відсутня подія адміністративного правопорушення, оскільки в судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_1 21.02.2017 року виявляв ознаки його перебування у стані алкогольного сп'яніння під час керування автомобілем та встановлено, що він відмовлявся від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що ч.1 ст.15 КУпАП визначено, що військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти під час проходження зборів, а також особи рядового і начальницького складів Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту і Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, поліцейські несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, санітарних норм, правил полювання, рибальства та охорони рибних запасів, митних правил, вчинення правопорушень, пов'язаних з корупцією, порушення тиші в громадських місцях, неправомірне використання державного майна, незаконне зберігання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, невжиття заходів щодо окремої ухвали суду, ухилення від виконання законних вимог прокурора, порушення законодавства про державну таємницю, порушення порядку обліку, зберігання і використання документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, ці особи несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи і адміністративний арешт.

Таким чином, порушення поліцейським правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, не пов'язане з виконанням службових обов'язків, тягне за собою адміністративну відповідальність на загальних підставах, тобто у відповідності до норм КУпАП.

Слід звернути увагу, що події 21 лютого 2017 року, які знайшли своє відображення у висновку службового розслідування, відбулись у день відпочинку позивача після чергування, тобто не при виконанні службових обов'язків, що сторонами підтверджується.

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, за порушення п.2.1, п.2.9 «в» Правил дорожнього руху до ОСОБА_1 було застосовано адміністративний штраф в розмірі 425 гривень, а відтак, приймаючи рішення про накладення на позивача дисциплінарного стягнення за порушення п.2.1, п.2.9 «в» Правил дорожнього руху, відповідачем фактично вдруге притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за один і той самий проступок, що прямо суперечить приписам статті 61 Конституції України.

При цьому суд критично оцінює посилання позивача на те, що його належним чином не повідомлено про проведення щодо нього службового розслідування та не надано права висловити свою позицію щодо виявлених обставин, оскільки до матеріалів службового розслідування долучено письмові пояснення ОСОБА_1, викладені на бланку додатку до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань, а сам висновок службового розслідування також містить посилання на пояснення позивача з приводу питань, поставлених на дослідження службовим розслідуванням (а.с.59).

За таких обставин, суд зазначає, що посилання позивача на недотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, у зв'язку з чим позивач підлягає поновленню на службі в поліції.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Відповідно до пункту 4 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

При визначенні розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд виходить з того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі - Порядок №100). Так, згідно з вимогами п.2 Порядку №100 обчислення середньомісячної заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п.5.8 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до ч.3 ст.91 Закону України «Про Національну поліцію» для поліцейських установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

З матеріалів справи встановлено, що на користь позивача підлягає стягненню сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.03.2017 (наступний день за днем звільнення) по 17.07.2017 (день ухвалення судового рішення), кількість днів вимушеного прогулу станом на 17.07.2017 становить 76 робочих днів.

З довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Запорізькій області №347/12/01-2017 від 19.04.2017 (а.с.159) встановлено, що за останні два повних календарних місяці роботи перед звільненням, грошове забезпечення позивача склало: 6625,67 грн. в січні 2017 року та 7079,86 грн. в лютому 2017 року.

Враховуючи кількість робочих днів у січні 2017 року (22) та у лютому 2017 року (20), розмір середньоденного грошового забезпечення позивача складає 326,32 грн., а сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яку належить стягнути на користь позивача, становить: 326,32 грн. х 76 дн. = 24800,32 грн.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує в тому числі, чи є підстави допустити негайне виконання постанови.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, за даних підстав постанова суду в частині поновлення позивача на посаді та в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 6852,77 грн. ((6625,67 грошове забезпечення за січень 2017 + 7079,86 грошове забезпечення за лютий 2017)/2 = 6852,77 грн.) підлягає негайному виконанню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 22.03.2017 №928 про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора сектора реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 27.03.2017 №149 о/с про звільнення лейтенанта поліції ОСОБА_1, інспектора сектора реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з 28.03.2017.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.03.2017 по 17.07.2017 у розмірі 24800,32 грн.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції №2 Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць - 6852,77 грн., підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко