Справа № 464/1467/17
Суддя: Теслюк Д. Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/1467/17
пр.№ 2-а/464/165/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року

Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого - судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування розпорядження,

встановив:

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 звернулись в суд із адміністративним позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просять визнати протиправним та скасувати розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 30.06.2016 року №344 «Про демонтаж самочинно збудованого сараю на АДРЕСА_1».

В обґрунтування позову покликаються на те, що їх сім'я проживає у АДРЕСА_1 ще з 50-их років 20 століття. Споруда, щодо якої винесено оскаржуване розпорядження вже існувала в період заселення їх родини у будинок, а тому твердження відповідача, що ними було здійснено самочинне будівництво, не відповідає дійсності. Вказують, що відповідно до норм чинного законодавства індивідуальні (садибні) будинки, садові будинки, дачні будинки, господарські присадибні будівлі (літні кухні, гаражі, сараї, пивниці та інше), побудовані до 05 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва Споруда, щодо якої винесене оскаржуване розпорядження була побудована ще до 1953 року, що підтверджується довідкою ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» та іншими доказами, а тому не є самочинним будівництвом. Окрім того, зазначають, що при винесенні розпорядження відповідачем порушено Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові, а саме постанови про притягнення до відповідальності будь-кого з членів сім'ї за вчинення самочинного будівництва Сихівська районна адміністрація не виносила, штраф не сплачували; осіб, що провели у 1950-их роках будівництво сараю (літньої кухні) не встановлено. Також зазначають, що акт не відповідає вимогам, передбаченим встановленою формою, вказаною у Додатку №1 до Положення, оскільки не містить місця складання, пояснень порушника, відомостей про вручення особі, яка вчинила самочинне будівництво, на ньому відсутні печатки уповноваженого на його складання та затвердження органу, тому такий акт не може бути належним доказом у справі. Окрім цього, жодного з членів сім'ї не було повідомлено та запрошено на засідання міжвідомчої комісії, у зв'язку чим вони були позбавлені можливості дати свої пояснення та долучити необхідні документи. На підставі наведеного просять позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11.05.2017 р. адміністративний позов в частині позовних вимог ОСОБА_10 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження залишено без розгляду.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що наведені в адміністративному позові, просить такий задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, подала письмові заперечення проти позову, в яких покликається на те, що розпорядження №344 «Про демонтаж самочинно збудованого сараю на АДРЕСА_1 є правомірним та винесеним в межах повноважень Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради. Вважає, що було достатньо правових підстав для винесення оскаржуваного розпорядження. В судовому засіданні представник відповідача надала пояснення, аналогічні письмовим запереченням та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та їх представник ОСОБА_11 в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.3.ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 30.06.2016 року №344 «Про демонтаж самочинно збудованого сараю на АДРЕСА_1, затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол від 26.04.2016 р. №8 §6) про те, що співвласниками квартири АДРЕСА_1, гр. гр. ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_3 здійснено будівництво сараю без документів на землекористування, погодженої проектної документації, розпорядчого документа виконавчого органу та дозволу на виконання будівельних робіт, у зв'язку із зверненням ТзОВ ЖЕП «Стимул-Сихів», вказаний сарай підлягає демонтажу в строк до 29.07.2016 р. (а.с.7).

До суду звернулись позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із адміністративним позовом та вказують, що вказане розпорядження прийнято з порушенням принципу законності та обґрунтованості та порушує їх права як мешканців будинку №305 по вул. Зеленій в м. Львові, оскільки на їх думку сарай не являється самочинним будівництвом.

Проте з такими твердженнями позивачів суд не може погодитися виходячи із наступного.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачами не надано суду жодного доказу про те, що на момент прийняття оскаржуваного розпорядження, були наявні дозволи органів влади, що здійснюють контроль у сфері будівництва, щодо вказаної будівлі (сараю), не надано відомостей про те, що така будівля відповідала існуючим на той час будівельним нормам і правилам, а також, що здійснювалася на земельній ділянці, відведеній для цієї мети. Також в ході розгляду справи встановлено, що таких документів не було представлено Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради на момент вирішення спірного питання.

Щодо порушення принципу рівності через незабезпечення позивачами їх участі при вирішенні питання про винесення розпорядження, то такі посилання суд не приймає до уваги з огляду на те, що жодним положенням чинного законодавства таке право особи на участь у прийнятті розпорядження не передбачене.

Одночасно суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що у відповідності до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачами в жодний спосіб не доведено суду яким чином могли бути порушені їх особисті права, свободи чи інтереси внаслідок прийняття розпорядження без їх участі.

Більш того, суд приходить до переконання, що вказане розпорядження взагалі не може порушувати права, свободи та інтереси позивачів ОСОБА_3Ф, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки внаслідок його прийняття не створює для них жодних юридично-значимих наслідків, так як таким лише зафіксовано факт вчинення самочинного будівництва та покладено обов'язок щодо здійснення демонтажу.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що на момент прийняття оскаржуваного розпорядження Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради діяла законно, обґрунтовано та в межах наданих їй повноважень, а відтак підстав для визнання вказаного розпорядження протиправним та його скасування немає, у зв'язку із чим в задоволенні адміністративного позову слід відмовити за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 160-163,167 КАС України,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування розпорядження - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови у повному обсязі.

Суддя Теслюк Д.Ю.