Справа № 826/16833/16
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року м. Київ К/800/11801/17 К/800/11743/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Голяшкіна О.В.

здійснивши попередній розгляд касаційних скарг ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, приватного багатопрофільного підприємства «Вимал», представництва громадської організації Об'єднання «Самопоміч» у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року у справі

за позовом ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, приватного багатопрофільного підприємства «Вимал», представництва громадської організації Об'єднання «Самопоміч» у місті Києві

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг(далі також - комісія, Національна комісія)

про визнання незаконною та скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

Позивачі звернулись з позовом про визнання незаконною та скасування постанови Національної комісії №721 від 28 квітня 2016 року «Про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на ІІ-ІV квартали 2016 року».

В обґрунтування позову вказали на її протиправність, а також порушення Національною комісією процедури її прийняття. При цьому зазначили, що вказана постанова прийнята з порушенням Порядку формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії, затв. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 03 березня 2016 року N 289, зокрема його пункту 5.1.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року у задоволенні позову було відмовлено. В обґрунтування прийнятого рішення суди вказали на те, що оскаржувана постанова була прийнята в межах повноважень комісії, а також був дотриманий порядок її прийняття. Крім того зазначили про те, що постанова комісії не поширюється на позивачів, а отже не порушує охоронюваних законом прав, свобод та інтересів останніх.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій позивачі звернулись з касаційними скаргами, у яких, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову. Крім того, представництвом громадської організації Об'єднання «Самопоміч» у місті Києві подано окремо касаційну скаргу, у якій остання просить оскаржувані рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неповне встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для задоволення касаційних скарг.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.04.2106 року Національною комісією було прийнято постанову №721 «Про затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на ІІ-ІV квартали 2016 року», якою було затверджено прогнозовану оптову ринкову ціну на електроенергію на 2016 рік, у поквартальній розбивці, зокрема, на ІІ-ІV квартали 2016 року: ІІ квартал (травень, червень) - 1 236,98 грн. за 1 МВт/год (без ПДВ); ІІІ квартал - 1280,28 грн. за 1МВт/год (без ПДВ); ІV квартал - 1 318,69 грн. за 1 МВт/год (без ПДВ).

Відповідно до частини другої статті 11 Закону України «Про електроенергетику» органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

При цьому відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електроенергетику» основними завданнями національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема є участь у формуванні та забезпеченні реалізації єдиної державної політики щодо розвитку та функціонування оптового ринку електроенергії України; забезпечення проведення цінової та тарифної політики в електроенергетиці в межах повноважень, визначених законодавством.

Відповідно до підпункту 7 пункту 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затв. Указом Президента України від 10 вересня 2014 року N 715/2014, Національна комісія відповідно до покладених на неї завдань установлює ціни (тарифи) на електричну енергію.

Отже затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії віднесено до повноважень Національної комісії.

Порядок формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії (надалі також - Порядок), яким визначається механізм формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії, процедура її затвердження та перегляду, затверджено Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03 березня 2016 року N 289, яка набрала чинності 30.03.2016 року з дня опублікування.

Відповідно до пункту 1.2. цього Порядку він застосовується НКРЕКП при формуванні та затвердженні прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії та поширюється на всіх суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність із виробництва та постачання електричної енергії.

Пунктом 5.1. Порядку передбачено, що Національна комісія не пізніше ніж за 10 днів до початку планового періоду затверджує прогнозовану оптову ринкову ціну на розрахунковий рік (поквартально) та не пізніше ніж за 10 днів до початку планового періоду доводить її до відома енергопостачальників та оптового постачальника електричної енергії.

За змістом статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Верховний Суд України, аналізуючи положення статті 6 КАС України в контексті права на оскарження актів суб'єктів владних повноважень, у постанові від 24 лютого 2015 року (справа №21-34а15) зазначив, що суб'єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб'єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. Відповідно до частини другої статті 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто оскаржити такий акт інші особи не можуть. При цьому Верховний Суд вказав на те, що зі змісту регулювання, що міститься у КАС також убачається, що право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується. Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регуляторного права лише в момент порушення чи оспорення останнього. Отже відсутність у будь кого прав чи обов'язків у зв'язку із оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення з адміністративним позовом.

Відповідна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України і у інших рішеннях, зокрема у рішеннях від 24.06.2014 року (справа №21-231а14), від 11.11.2015 року (справа 21-2926а15), від 19 травня 2015 року (справа 21-169а14), від 08 вересня 2015 року (справа 21-1114а15), від 12 квітня 2017 року (справа 21-3830а16), від 28 лютого 2017 року (справа 21-3829а16).

Оскаржуваною постановою Національної комісії №3721 від 28 квітня 2016 року затверджено прогнозовану оптову ринкову ціну електричної енергії на 2016 рік, яка відповідно до положень п. 1.2. Порядку формування прогнозованої оптової ринкової ціни електричної енергії поширюється на суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність із виробництва та постачання електричної енергії.

Позивачі не суб'єктами господарювання у цій сфері діяльності, не є учасниками відповідних правовідносин, а отже оскаржувана постанова не стосується їх безпосередньо.

Суди обґрунтовано не погодились з посиланнями позивачів на недотримання пункту 5.1. Порядку як підстави для задоволення позову. Визначений у вказаному пункті порядок затвердження, а у п. 5.2. - перегляду прогнозованої оптової ринкової ціни стосується енергопостачальників та оптового постачальника електричної енергії. У той же час позивачі не є учасниками такої процедури, а отже необґрунтовано вказують на порушення строків затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни щодо інших суб'єктів.

При цьому суд апеляційної інстанції правомірно звернув увагу на нормативне врегулювання затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни та зміни у процедурі її затвердження та перегляду, зазначивши, що до прийняття Порядку такий перегляд (затвердження) здійснювався щомісячно, тоді як набрання чинності Порядком у період ІІ кварталу 2016 року та необхідність затвердження прогнозованої оптової ринкової ціни на подальші періоди обумовило визначення оптової ринкової ціни у такий спосіб шляхом прийняття оскаржуваної постанови.

Надаючи правову оцінку доводам позивачів про необґрунтованість встановленого рівня прогнозованої оптової ринкової ціни та порушення принципів державного регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, суди правомірно виходили з того, що прогнозована оптова ринкова ціна формується з урахування усіх складових та критеріїв, які впливають на її рівень, а її визначення належить до дискреційних повноважень комісії. Також зазначили, що положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не поширюється на спірні правовідносини, а прогнозована оптова ринкова ціна електричної енергії не відноситься до видів таких послуг відповідно до ч. 1 ст. 13 цього Закону.

За викладеного судова колегія вважає висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову обґрунтованими.

Доводи касаційних скарг таких висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись 220, 220-1, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, приватного багатопрофільного підприємства «Вимал», представництва громадської організації Об'єднання «Самопоміч» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав, передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

О.В. Голяшкін

О.Є Донець