Справа № 804/279/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/279/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

"13" липня 2017 р.

справа №804/279/16

Суддя Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду Панченко О.М., перевіривши на відповідність вимогам КАС України апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 р. у справі № 804/279/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Картсервіс Плюс"

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій, -

встановив:

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2017 року апеляційну скаргу заявника залишено без руху і надано час упродовж тридцяти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.

До суду апеляційної інстанції повернулося поштове повідомлення про отримання відповідачем копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 06 червня 2017 року.

На виконання ухвали суду від 12 травня 2017 року до апеляційного суду 30.06.2017 р. надійшла заява, в якій заявник просить вважати апеляційну скаргу поданою в день первинного подання її до суду та відкрити провадження за апеляційною скаргою.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що ДФС та її територіальні органи є установою яка повністю утримується за рахунок державного бюджету. Постановою КМУ від 28.02.2002 року №228 затверджено Порядок складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок ), відповідно од якого проекти кошторисів складаються усіма установами на наступний бюджетний рік, на який плануються видатки бюджету (п. 14 Порядку). Відповідно до п.43 Порядку, розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами.

Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному БК України (п.1 та 2 ст. 23 БК України). Документ, який передбачає наявність/відсутність коштів щодо сплати судового збору -кошторис.

Також заявник зазначає, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2016 у справі №804/279/16 надійшла на адресу заявника лише 07.12.2016 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2017 року по

справі №804/279/16 апеляційну скаргу заявника залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору. На виконання ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративною суду від 13.01.2017 р. було направлено клопотання про продовження строку заявнику для усунення недоліків апеляційної скарги по сплаті судового збору з наступним змістом: «Так, згідно довідки ДПІ у Соборному районі м. Дніпра від 16.01.2017 №248/8/04-63 05-017 повідомляє, що станом на 16.01.2017 рік відсутній кошторис ДПІ на 2017 рік за загаченим фондом КПКВ 3507010. Відповідно до тимчасового кошторису на 2017 рік за загальним фондом КПКВ 3507010 за KEКB 2800 кошти для сплати судового збору відсутні». Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.03.2017р. року по справі №804/279/16 апеляційну скаргу заявника повернуто скаржнику, а у задоволенні клопотання - відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржену постанову ухвалено у письмовому провадженні 30.09.2016 року. Копію постанови суду від 30.09.2016 року відповідач отримав 07.12.0216 року. Другу апеляційну скаргу заявник подав до суду першої інстанції 19.04.2017 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч.2 ст. 186 КАС України.

Зі змісту доводів, наведених заявником в обґрунтування поданої заяви на виконання ухвали суду від 12 травня 2017 року вбачається, що, на думку відповідача, відсутність бюджетного фінансування є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі “Пономарьов проти України” (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини” мають в Україні значення джерела права.

На думку суду, відсутність фінансування суб'єкта владних повноважень не є тотожним майновому стану сторони у справі, а отже не є підставою для відстрочення сплати чи звільнення від сплати судового збору, як це передбачено ст.88 КАС України та ст.8 Закону України "Про судовий збір".

Держава, приймаючи певні правові норми щодо сплати судового збору, взяла на себе відповідні зобов'язання щодо його сплати при зверненні до суду суб'єктів владних повноважень, у тому числі органами фіскальної служби.

Слід зазначити й про те, що одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Обов'язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин (у тому числі органами державної влади) своїх прав та обов’язків, передбачених законами України.

Таким чином, відсутність у суб'єкта владних повноважень коштів, необхідних для виконання вимог процесуального закону - КАС України в частині надання документу про сплату судового збору не може бути поважною підставою пропуску ним строку апеляційного оскарження. Поновлення строку апеляційного оскарження в цьому випадку є порушенням принципу остаточності судового рішення.

Отже, поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження відповідач не навів.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 189 КАС України якщо заяву не буде подано в зазначений строк або підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Приймаючи до уваги, що відповідач у наданий строк не навів поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження, слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 804/279/16 за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року.

Керуючись ст.189 КАС України, суддя, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі № 804/279/16 за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Соборному районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку, визначеному ст.212 КАС України.

Суддя О.М. Панченко