Справа № 818/1697/16
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 р. Справа № 818/1697/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача Маківського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2017р. по справі № 818/1697/16

за позовом Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Дочірнье підприємство "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08 грудня 2016 року № , яким збільшено зобов'язання з податку на прибуток на 676 180 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 163 925 грн.; №, яким збільшено суму зобов'язання з податку на додану вартість на 738 301 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 184 575,25 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 08 грудня 2016 року № , яким збільшено зобов'язання з податку на прибуток на 676 180 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 163 925 грн.; №, яким збільшено суму зобов'язання з податку на додану вартість на 738 301 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 184 575,25 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області (ідентифікаційний код 39456414) на користь Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (ідентифікаційний код 31931024) судовий збір в розмірі 26 444,72 грн. (двадцять шість тисяч чотириста сорок чотири грн. 72 коп.), сплачений при зверненні до суду.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Представник відповідача в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 30.06.2016.

За результатами перевірки був складений акт від 24.11.2016 року №227/1401/31931024/92, яким було встановлено наступні порушення: - п.44.1, п.44.2 ст.44, п. 134.1 ст. 134, пп.138.2 ст.138, пп.139.1.5, пп.139.1.9 ст.139 Податкового кодексу України (далі - ПК України) від 02.12.2010 р. № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), що призвело до заниження податку на прибуток за період з 01.01.2014 по 30.06.2016 року в сумі 676 180 грн., в т.ч. за 2014 рік - 10788 грн., за 2015 рік - 348330 грн., за І півріччя2016 р. - 317062 грн.; - п.44.1 ст.44, 185.1 ст.185, п.198.1, п.198.5 ст. 198, п.200.1 ст.200 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 738 301 грн., в т.ч. за червень 2015 року - 102740 грн., за липень 2015 року - 60517 грн., за серпень 2015 року - 32581 грн., за вересень 2015 року 10672 грн., за листопад 2015 року - 303892 грн., за квітень 2016 року - 79254 грн., за травень 2016 року - 148645 грн.

За наслідками перевірки 08.12.2016 винесено податкові повідомлення-рішення № , яким збільшено зобов'язання з податку на прибуток на 676 180 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 163 925 грн.; №, яким збільшено суму зобов'язання з податку на додану вартість на 738 301 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 184 575,25 грн.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем порушень податкового законодавства та безпідставне віднесення сум, сплачених ТОВ "Будортранс" та ТОВ "Джейсієс Вуд" до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток, а сум ПДВ, сплачених в ціні послуг до податкового кредиту.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПКУ) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п. 135.1 ст. 135 ПКУ базою оподаткування є грошове вираження об'єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до ст. 134 п. 134.1 п.п. 134.1.1 ПК України об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу. Відповідно до ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу. Відповідно до ст. 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, інших витрат, визначених в порядку передбаченому Податковим кодексом України.

Згідно ст. 198 п. п. 198.1-198.3 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 200.1 ст.200 ПКУ сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Між тим колегія суддів зазначає, що податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для спірних рішень став висновок відповідача про заниження позивачем зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість в зв'язку з віднесенням до складу витрат та податкового кредиту сум, що не підтверджуються належними документами по відносинах з ТОВ "Будортранс" та ТОВ "Джейсієс Вуд". Відповідачем зроблено висновок про те, що фактично наведеними контрагентами послуги позивачу не надавались, а документи складались виключно для отримання податкової вигоди.

Як свідчать письмові докази, протягом 2015 року Службою автомобільних доріг у Сумській області укладено з ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ряд договорів відповідно до яких останній як Підрядник зобов'язався надавати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг місцевого значення загального користування в Сумській області (т. 1 а.с. 187-207).

Щодо взаємовідносин ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з ТОВ "Будортранс", колегія суддів зазначає наступне.

Так, 30 квітня 2015 року позивачем укладено з ТОВ "Будортранс" договір підряду № 238.

Відповідно до умов договору ТОВ "Будортранс" як субпідрядник зобов'язалось виконати на дорогах Сумської області роботи по ремонту дорожнього покриття, розділювальних смуг, укріплених узбіч, тротуарів, а позивач прийняти та оплатити виконані роботи (т. 1 а.с. 96-100).

Як встановлено в ході перевірки самим відповідачем, отримання послуг за цим договором належним чином відображено позивачем в бухгалтерському обліку, приймання виконаних робіт проводилось за актами, що відображено відповідачем в акті перевірки. Розрахунки проводились в безготівковій формі, на підтвердження чого позивачем надано виписку з рахунку в банку. Для спростування припущень позивача про виконання робіт самим позивачем надано подорожні листи автомобілів, що використовувались ТОВ "Будортранс" при виконання робіт (т.1, а.с.76-91, 214-250, т. 2 а.с. 1-11).

Виконані роботи були прийняті від позивача замовником - Службою автомобільних доріг в Сумській області, що підтверджується відповідними актами (т. 2 а.с. 19-224, т. 3 а.с.1-238, т. 4 а.с. 1-169).

Водночас, у додатку до акту перевірки самим відповідачем викладено перелік актів приймання виконаних робіт, що були досліджені, зазначено найменування субпідрядника, період, за який складено акту, вартість робіт, їх найменування, ділянку дороги на якій роботи виконано, площу та період в якому роботи виконувались (т. 1 а.с. 76-91).

Крім того, з витягу з ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 вбачається, що ним встановлюються правила визначення вартості нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту та технічного переоснащення будинків, будівель і споруд, їх комплексів, лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури.

Застосування даного стандарту обумовлюється договором (а.с. 186). Роботи з ліквідації пошкоджень, руйнувань та деформації основи дорожнього одягу та покриття проїзної частини доріг, які зобов'язалось виконувати ТОВ "Будортранс" за договором з позивам, до жодного з наведених вище робіт не відноситься. Пунктом 1.2 договору передбачено застосування інших нормативних документів при виконанні робіт (т. 1 а.с. 96). Висновки про формальне складання позивачем документів на підтвердження отримання послуги від ТОВ "Будортранс" без реального виконання робіт відповідачем жодними належними доказами не підтверджено.

Щодо взаємовідносин ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з ТОВ "Джейсієс Вуд", колегія суддів зазначає наступне.

Як свідчать письмові докази, комісією з представників позивача, ВДАІ та Служби автомобільних доріг проведено обстеження ряду ділянок автомобільних доріг області та встановлено наявність перерослих, сухих, аварійних дерев, що негативно впливають на безпеку руху, рекомендовано їх видалення. Проведено відбір дерев, що підлягають видаленню (т. 1 а.с. 104-110). 02.11.2015 позивачем укладено договір № 2/11-15 з ТОВ "Джейсієс Вуд". Відповідно до умов договору останнє зобов'язалось своїми силами і засобами виконати роботи по вирубці дерев в кількості 851 шт. На автомобільній дорозі Київ-Суми-Юнаківка (а.с. 116). Підрядник мав дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки. Службою автомобільних доріг України для проведення робіт видано відповідні лісорубні квитки (т.1 а.с. 115-116). Виконані роботи передано позивачем замовнику - Службі автомобільних доріг за актами приймання виконаних робіт. Розрахунок за виконані роботи з ТОВ "Джейсієс Вуд" проведено деревиною з видалених дерев (т.1 а.с. 144-158). Ці документи відповідачем ніякими доказами не спростовано.

Обґрунтовуючи свою позицію апелянт вказує на те, що фактично ТОВ "Джейсієс Вуд" роботи не виконувались, а були передоручені приватному підприємцю, який не мав можливості виконати такі обсяги робіт у зазначені в актах строки. Зі змісту договору між позивачем та ТОВ "Джейсієс Вуд" вбачається, що сторонами укладено договір підряду.

Так, відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ст. 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку. Замовник і субпідрядник не мають права пред'являти один одному вимоги, пов'язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір між позивачем та ТОВ "Джейсієс Вуд" не містить заборони залучення до виконання робіт інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Джейсієс Вуд" укладено 03.11.2015 договір на послуги з проведення порубки дерев з ФОП ОСОБА_2, який в свою чергу уклав ряд договорів на виконання окремих видів робіт перевезення вантажів, вантажно-розвантажувальні роботи, послуги трактора та ін. з рядом інших фізичних осіб -підприємців (т. 1 а.с. 122-143). Відносини між ТОВ "Джейсієс Вуд" та ОСОБА_2 та його відносини з іншими фізичними особами не охоплюються договором між ДП "Сумський облавтодор" та ТОВ "Джейсієс Вуд". За змістом договору підряду позивач як замовник, не зобов'язаний, не наділений для цього будь-якими повноваженнями контролювати хід виконання робіт підрядником та з'ясовувати якими саме засобами такі роботи виконуються. Доказів вчинення порушень позивачем при вчиненні господарський операцій з ТОВ "Джейсієс Вуд" відповідачем не подано, а надані позивачем документи ніякими доказами не спростовано.

Колегія суддів зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи містять всі обов'язкові реквізити передбачені положеннями ст. 201 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за № 168/704).

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що спірні господарські операції позивача у перевіреному періоді мали реальний характер, були пов'язані з господарською діяльністю позивача, спричиняючи зміни в структурі його активів, підтверджені належним чином оформленими документами первинного бухгалтерського обліку, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності та необґрунтованості нарахування грошових зобов'язань позивачу, оскільки здійснення господарських операцій з ТОВ "Будортранс" та ТОВ "Джейсієс Вуд" підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено вчинення позивачем порушень податкового законодавства та безпідставне віднесення сум, сплачених ТОВ "Будортранс" та ТОВ "Джейсієс Вуд" до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкту оподаткування податком на прибуток, а сум ПДВ, сплачених в ціні послуг до податкового кредиту.

Відповідачем не доведено правомірності прийнятих ним рішень, в зв'язку з чим суд вважає необхідним визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08 грудня 2016 року № , яким збільшено зобов'язання з податку на прибуток на 676 180 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 163 925 грн.; №, яким збільшено суму зобов'язання з податку на додану вартість на 738 301 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 184 575,25 грн.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що судом першої інстанції було безпідставно скасовано донарахування з податку на прибуток в розмірі 16 594 грн.

Так, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції було встановлено та не заперечувалося сторонами, що донарахування з податку на прибуток в розмірі 16 594 грн. (11200 грн. - за основним платежем, 5394 грн. - штрафні санкції) по порушенням податкового законодавства ДП "Сумський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" не оскаржувалось.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування податкового повідомлення-рішення № від 08 грудня 2016 року в частині донарахування з податку на прибуток в розмірі 16 594 (шістнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири) грн. за основним платежем та 3 982 (три тисячі дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 56 коп. штрафних санкцій.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову про оскарження податкового повідомлення-рішення № від 08 грудня 2016 року в розмірі 16 594 (шістнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири) грн. за основним платежем та 3 982 (три тисячі дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 56 коп. штрафних санкцій підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нової постанови про відмову у задоволенні цієї частини позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196 п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області задовольнити частково.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2017р. по справі № 818/1697/16 скасувати в частині задоволення позову про оскарження податкового повідомлення-рішення № від 08 грудня 2016 року в розмірі 16 594 (шістнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири) грн. за основним платежем та 3 982 (три тисячі дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 56 коп. штрафних санкцій.

В цій частині прийняти нову постанову, якою у позові Дочірнього підприємства "Сумський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

В іншій частині постанову Сумського окружного адміністративного суду від 12.04.2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.

Повний текст постанови виготовлений 18.07.2017 р.