Справа № 812/946/17
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/946/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання - Карча В.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Білашової К.В. (довіреність від 14.07.2017 № 1147/7/12-36-01),

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач, Луганська ОДПІ), в якому позивач просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у визнанні безнадійною та списанні недоїмки зі сплати єдиного внеску; зобов'язати Луганську ОДПІ визнати недоїмку, що виникла у платника єдиного внеску ОСОБА_1 за період з 14 квітня 2014 року по 01 січня 2016 року безнадійною та провести списання в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 18.08.2010 по 03.02.2017 останній був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця. З квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція, тому позивач є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає у АДРЕСА_1.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 отримав від Луганської ОДПІ акти звірки від 14.02.2017 № 4-12 та 6-12, відповідно до яких за позивачем рахується податковий борг по єдиному внеску.

24.02.2017 позивач звернувся до відповідача з листом про визнання недоїмки безнадійною та списання податкового боргу. Не отримавши на такий лист відповіді, 11.05.2017 оскаржив дії відповідача до Головного управління ДФС у Луганській області та до ДФС України.

Головне управління ДФС у Луганській області листом від 23.05.2017 № П-670/14/12-32-13-01-05 та ДФС України листом від 01.06.2017 № 7098/А/99-99-13-02-01-14 повідомили позивача про те, що на сьогодні законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов'язань платниками єдиного внеску, які перебувають або перебували на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Позивач вважає, що застосування до нього, як до платника єдиного внеску, який перебуває на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, за період з 14 квітня 2014 року по 01 січня 2016 року, загального порядку виконання податкових зобов'язань є неконституційним, оскільки Закон № 911-VIII від 24.12.2015 не може мати зворотної дії в часі.

Позивач у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з таких підстав. Згідно даних ІС «Податковий блок» ІКП (71040000) станом на 30.04.2017 ОСОБА_1 мав недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 13035,36 грн за період з 20.10.2014 по 03.02.2017. Також відповідачем було надано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою № Д5 згідно з додатком 5 за 2013 рік від 27.01.2014 № НОМЕР_1. За 2014, 2015, 2016 роки Звіти до фіскальних органів позивачем не надавалися. Також не надано Звіт тип форми «ліквідаційна» за останній звітний період до дати державної реєстрації припинення підприємницької діяльності за 2017 рік.

Законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов'язань платниками єдиного внеску, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція.

Підставою для звільнення від виконання обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

До Луганської ОДПІ не надходило відповідної заяви від позивача щодо звільнення від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обов'язків, передбачених частиною 2 статті 6 Закону № 2464.

Відповідно до статті 10 Закону № 1669 протягом терміну дії Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

В свою чергу порядок виникнення та списання безнадійного податкового боргу регламентується п. 14.1.11 ч. 14.1 ст. 14, ст. 101 Податкового кодексу України та наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків».

Так, на адресу відповідача 09.03.2017 надійшло поштове відправлення від 24.02.2017 № 545 від ОСОБА_1, що містило 10 копій документів на ім'я відправника. Згідно з наявним описом вкладення поштового відправлення, завіреним штемпелем поштового відділення АДРЕСА_1 та підписом відправника, будь-яка заява громадянина ОСОБА_1 відсутня.

Оскільки вищевказане поштове відправлення не містило жодного звернення громадянина ОСОБА_1, відповідь на отримані копії документів Луганською ОДПІ на ім'я відправника не надавалась. Надіслані платником копії документів долучені Луганською ОДПІ для формування справи щодо закриття підприємницької діяльності ОСОБА_1

Таким чином, ані заява про звільнення від виконання обов'язків, передбачених частиною другою статті 6 Закону № 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, ані заява про списання безнадійного податкового боргу до контролюючого органу позивачем не надавались. На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов такого.

Позивач - ОСОБА_1 у період з 18.08.2010 по 03.02.2017 був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця та перебував на податковому обліку в Луганській ОДПІ (Краснолуцькому відділенні) (арк. спр. 13-14).

Відповідно до довідки УСЗН Крюківського району м. Кременчук від 12.12.2016 № позивача взято на облік, як внутрішньо переміщену особу: фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (арк. спр. 12).

Згідно з актами звірки відповідача від 14.02.2017 № 4-12 та 6-12 станом на 07.02.2017 за позивачем рахується податковий борг по єдиному внеску в розмірі 11576,95 грн (арк. спр. 15-16).

Згідно з даними інтегрованої картки платника станом на 30.04.2017 за позивачем рахується податковий борг з єдиного внеску в розмірі 13035,36 грн (арк. спр. 63-68).

В матеріалах справи є заява позивача від 24.02.2017, адресована заступнику начальника Луганської ОДПІ, в якій заявник, окрім іншого, просить визнати недоїмку, яка зазначена в актах звірки від 14.02.2017 № 4-12 та № 6-12, безнадійною та списати податковий борг (арк. спр. 17).

11.05.2017 ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на бездіяльність відповідача до Головного управління ДФС у Луганській області та до ДФС України.

Головне управління ДФС у Луганській області листом від 23.05.2017 № П-670/14/12-32-13-01-05 повідомило позивача про те, що на адресу Луганської ОДПІ 09.03.2017 надійшло поштове відправлення від 24.02.2017 № 545 від ОСОБА_1, яким було отримано 10 копій документів на ім'я відправника, згідно з наявним списком складу поштового відправлення, завіреним штемпелем поштового відділення м. Кременчук Полтавської області та підписом відправника, проте у складі вищевказаного поштового відправлення будь-яке звернення громадянина ОСОБА_1 відсутнє, тому відповідь на отримані копії документів Луганською ОДПІ на ім'я відправника не надавалась. Щодо питання про звільнення від сплати єдиного соціального внеску повідомлено, що законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов'язань платниками єдиного внеску, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція (арк. спр. 19-20).

ДФС України листом від 01.06.2017 № 7098/А/99-99-13-02-01-14 повідомила позивача про те, що законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов'язань платниками єдиного внеску, які перебувають або перебували на обліку у контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція (арк. спр. 21).

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VІ (далі Закон № 2464-VІ).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

В силу положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VІ для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

За змістом абзацу третього частини восьмої статті 9 цього ж Закону, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Таким чином, в силу наведених положень на фізичну особу - підприємця, яка обрала спрощену систему оподаткування, покладено обов'язок з обчислення, нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

Пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Як установлено судом, за позивачем рахується податковий борг з єдиного внеску.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» 02.09.2014 № 1669-VII (далі - Закон № 1669-VII) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, зазначено м. Красний Луч, де здійснював діяльність позивач.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року№ 1053-р.

Чинним розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, яким визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р, затверджений новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у якому, серед інших населених пунктів, також є м. Красний Луч.

Суд звертає увагу на те, що підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме - розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 такого змісту:

«Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Згідно зі змінами, внесеними Законом України від 02.03.2015 № 219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» пункт 9-3 у редакції Закону України від 02.09.2014 №1669-VII вважається пунктом 9-4.

У свою чергу, на виконання приписів пункту 28 Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 01.01.2016 виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» доповнено пунктом 9-3.

Таким чином, наведена вище норма пункту 9-3 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» проіснувала в Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 15 вересня 2014 року до 01 січня 2016 року внаслідок її виключення згідно із згаданим вище Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII, але в повній мірі зберіглася у вигляді пункту 9-4, що наразі є чинним.

Пункт 9-4 не виключено із розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», його положення продовжують свою дію в часі.

У судовому засіданні встановлено, що позивач 24.02.2017 звернувся до відповідача з листом, в якому відповідно до списку складу поштового відправлення, завіреного штемпелем ВПЗ м. Кременчук та підписаного відправником - ОСОБА_1, було вкладено: копію паспорта громадянина України; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копію довідки внутрішньо переміщеної особи; копію свідоцтва платника податку; копію довідки про взяття на облік платника податків; копію повідомлення про взяття на облік страхувальника; копію опису вхідного пакета документі для отримання адміністративної послуги; копію опису документів, що надаються фізичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Внесення рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності; копію акту звірення розрахунків платника № 4-12 від 14.02.2017 та копію акту звірення розрахунків платника № 6-12 від 14.02.2017 (арк. спр. 18).

При цьому заява ОСОБА_1 про визнання недоїмки безнадійною та списання податкового боргу від 24.02.2017, яка адресована заступнику начальника Луганської ОДПІ, та наявна в матеріалах адміністративної справи, у вказаному списку відсутня.

Пояснення позивача, надані в судовому засіданні, про те, що така заява була направлена на адресу відповідача, але не була включена до списку поштового відправлення, суд до уваги не бере, оскільки такі доводи нічим не підтверджуються.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту подання до Луганської ОДПІ заяви про визнання податкового боргу безнадійним та його списання.

Посилання позивача в позовній заяві на те, що єдиною та необхідною умовою для визнання податкового боргу безнадійним та його списання є перебування платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території, де проводилася антитерористична операція, суд до уваги не бере, оскільки вони суперечать вищезазначеним нормам. Також суд звертає увагу на таке.

Як уже зазначено вище, абзацом четвертим пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що недоїмка визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Згідно з пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

За приписами підпункту 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

А в силу положень пункту 101.4 цієї ж статті, контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

За змістом пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за №1844/24376, під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти:

1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв'язку з недостатністю майна банкрута;

2) податковий борг фізичної особи, яка: визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку;

3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу;

4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Такий факт непереборної сили підтверджується:

Торгово-промисловою палатою України - про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України;

уповноваженими органами іншої держави, які легалізовані консульськими установами України, - у разі настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території такої держави;

рішеннями Президента України про запровадження надзвичайної екологічної ситуації в окремих місцевостях України, затвердженими Верховною Радою України, або рішеннями Кабінету Міністрів України про визнання окремих місцевостей України потерпілими від повені, посухи, пожежі та інших видів стихійного лиха, у тому числі рішеннями щодо визначення окремих місцевостей потерпілими від несприятливих погодних умов, які спричинили втрату врожаю сільськогосподарських культур в обсягах, що перевищують 30 відсотків середнього врожаю за попередні п'ять календарних років;

рішеннями Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад - у випадках, встановлених Кодексом;

висновками інших органів, уповноважених згідно із законодавством засвідчувати форс-мажорні обставини;

5) податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Згідно зі статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Таким чином, контролюючий орган приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу за умови надання платником заяви та документів, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків.

Оскільки подання відповідної заяви до контролюючого органу є обов'язковою умовою для визнання боргу безнадійним та його списання, а таку заяву позивач не подавав, суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог та відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідачем у судовому засіданні доведено правомірність своїх дій, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600,00 грн, тобто за вимогу немайнового характеру позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Ухвалою суду від 06.07.2017 по справі № 812/946/17 позивачу ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. На цей час судовий збір позивачем не сплачено. Беручи до уваги позицію Верховного Суду України щодо визначення розміру судових витрат, викладену в постанові від 14.03.2017 у справі № п/800/554/16, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, у розмірі 640,00 грн.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Луганської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, місце фактичного проживання: АДРЕСА_1, номер РНОКПП НОМЕР_3) до Державного бюджету України (за банківськими реквізитами: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 640,00 грн (шістсот сорок грн 00 коп.).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено 24 липня 2017 року.

Суддя І.О. Свергун