Справа № 686/7782/17
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/7782/17

Головуючий у 1-й інстанції: Салоїд Н.М.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

12 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Овчарук К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому у призначенні пенсії по інвалідності у відповідності до ч. 2, ч.9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII та зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому прийняти рішення про призначення пенсії по інвалідності згідно ч. 2, ч.9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII з врахуванням 10 років стажу роботи в органах прокуратури з урахуванням довідки про заробітну плату прокуратури Хмельницької області в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати з 05.04.2017 року.

Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.05.2017 року вказаний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Позивач у судовому засіданні проти тверджень апелянта заперечив, посилаючись на правомірність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач в період з 10 вересня 2001 року по 02.12.1988 року працював на посаді помічника прокурора м. Хмельницького; з 20 березня 2003 року по 26 грудня 2005 року на посаді старшого помічника прокурора м. Хмельницького; з 27 грудня 2005 року по 31 січня 2011 року на посаді заступника Хмельницького транспортного прокурора Хмельницької області; з 01 лютого 2011 року по 21 березня 2013 року на посаді заступника прокурора м. Хмельницького; з 22 березня 2013 року по 14 грудня 2015 року працював на посаді прокурора м. Нетішина Хмельницької області, а з 15 грудня 2015 року по 27 березня 2017 року на посаді першого заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури.

Наказом виконувача обов'язків прокурора Хмельницької області за № 11-к від 05.01.2017 року із змінами, внесеними наказом прокурора Хмельницької області № 115-к від 06.03.2017 року його звільнено із займаної посади з 27.03.2017 року за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію по інвалідності.

05.04.2017 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому про призначення пенсії у відповідності до діючого Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, зокрема щодо пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури, (з переходом з одного виду на інший) по інвалідності (2 група загального захворювання), згідно з ч.2, ч.9 ст. 86 зазначеного Закону, а саме з розрахунку у розмірі 60% чинної заробітної плати за останні 60 календарних місяців, за наявності на день звернення вислуги у правоохоронних органах понад 25 років, у тому числі безперервного стажу роботи в органах прокуратури 15 років 6 місяців 17 днів.

На день звернення до відповідача, загальна вислуга років, яка дає право на пенсійне забезпечення відповідно до ч.2, ч.9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» становила в органах прокуратури 15 років 6 місяців 17 днів.

Позивачеві управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому листом за № 8399/03 від 10.04.2017 року відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про прокуратуру» та зазначено, що п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій. У тому числі спеціальних з 01.06.2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу». Також, на думку відповідача з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених Законом України «Про державну службу» «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового кодексу України, Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України не призначаються а раніше призначені не перераховуються.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Так, ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурорам, визнаним інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених ч. 2 цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

При цьому, позивачу відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0842570 від 05.10.2016 року встановлено інвалідність 2 групи загального захворювання.

У відповідності до ч.2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» інвалідам ІІ групи пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

За змістом ч. 6 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у ст. 15 цього Закону, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

В силу п.5 ч.1 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності з 15 липня 2015 року, гарантії незалежності прокурорів забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року № 213-VIII, п. 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону № 1789-XII.

Слід звернути увагу на те, що на час прийняття зазначеного Закону № 213-УІІІ від 02 березня 2015 року, а також з 01 червня 2015 року до 15 липня 2015 року діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. №1789-ХІІ, яким регулювались питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України (ст. 50-1 Закону).

Відтак, правовідносини щодо призначення пенсій регулюються нормами права, чинними на момент виникнення права на таке пенсійне забезпечення.

Тому, оскільки на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії по інвалідності діяв Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року, який набрав чинності 15 липня 2015 року, позивачу встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання і його трудовий стаж в органах прокуратури складає 15 років 6 місяців 17 днів (тобто більше 10 років), то у цих спірних правовідносинах підлягають застосуванню чинні норми наведеного спеціального Закону.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про підставність позовних вимог в частині визнання протиправними дій управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому щодо відмови у призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язанні призначити пенсію по інвалідності у відповідності до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». При цьому слід зазначити, що норми ч. 1 ст. 86 вказаного закону щодо застосування загального стажу роботи прокурорів в даному випадку не застосовуються, оскільки такі правовідносини регулюються спеціальною нормою ч. 9 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Разом з тим, у позивача на день звернення із вказаною заявою було наявно не менше 10 років стажу роботи на посадах прокурорів (15 років 6 місяців 17 днів), що дає йому право на звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення відповідної пенсії по інвалідності.

Водночас, будь-які зміни до ст. 86 вказаного Закону № 1697-VІI щодо відсутності (скасування) права працівників прокуратури України на звернення до державних органів Пенсійного фонду України на призначення пенсії за вислугу років законодавцем, Верховною Радою України, на сьогоднішній день не внесені.

Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який вступив в дію з 15 липня 2015 року, визначено спеціальний вид пенсійного забезпечення для працівників прокуратури України.

Положення цієї статті є чинними і дають право працівникам прокуратури України за наявності на день звернення з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року відповідної вислуги років, звертатися до органів Пенсійного фонду України із заявами про призначення відповідної пенсії.

Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність з 15 липня 2015 року у зв'язку з набранням чинності нового Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, яким визначено та на сьогоднішній день регулюються питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури України (стаття 86).

Отже, управлінням Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому безпідставно не застосовано до відносин між сторонами положення ст. 86 нового Закону України «Про прокуратуру», що набрав чинності 15.07.2015 року, і на який не може поширюватись дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-УІІІ.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак, відсутні підстави для скасування такого рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 липня 2017 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.