Справа № 310/1929/17
Суддя: Дністрян О. М.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 310/1929/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2017 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді..........Дністрян О.М.,

при секретарі…………..…Буюклинській К.О.,

за участю позивачки, представника відповідача - Бобрової С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання протиправною відмову у встановленні статусу «інвалід війни» та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання протиправною відмову у встановленні статусу «інвалід війни» та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 26 квітня 1986 року по 02 травня 1986 працювала техніком-метеорологом на метеостанції Чорнобиль та приймала у цей час безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв'язку з чим була визнана особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, та безстроково визнана інвалідом третьої групи через захворювання, пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації від 27.02.2017 р. №01-1-14/330-2 підтверджується, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відрядженні у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки, або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищевикладеного, формування Цивільної оборони, у тому числі і невоєнізовані, створювались саме з метою виконання робіт по ліквідації наслідків аварій, катастроф і стихійних лих. Тому громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи, залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони. Це підтверджується довідкою Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (ЦГО) від 06.12.2007р. №1-07лп/2526, довідкою Українського гідрометеорологічного центру від 04.12.2007р. № 10-1/529, посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та вкладкою до нього, експертним висновком Дніпропетровскої регіональної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв'язку захворювання з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та їх професіонального характеру №76 від 04.03.1993 р., яким встановлено причинний зв'язок хвороб, що призвели до інвалідності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС; роз'ясненням до інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації від 28.02.2017р. №01.1-14/351. Тому вважає, що відповідно до положень п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є підстави для надання їй статусу «інвалід війни» та видачі відповідного посвідчення. З цих підстав вона 12 січня 2017 року звернулась із заявою до відповідача, який їй протиправно відмовив листами від 27.02.2017р. № 2825 та від 20.03.2017р. № 4043, в яких помилково посилається, на лист Міністерства соціальної політики від 10.01.2006р. № 9/19/71-06, який носить інформаційний характер і не має ознак нормативно-правового акту, тому не може бути використаний, як правова підстава, що регулює порядок прийняття рішення про встановлення статусу «інвалід війни», який регулюється Законом України, також вважає, що немає законних підстав вимагати документальне підтвердження про залучення до складу формувань Цивільної оборони у вигляді наказу чи розпорядження штабу Цивільної оборони, оскільки згідно правил діловодства (Інструкція Державного архіву при Раді Міністрів СРСР) розпорядчі документи з питань Цивільної оброни підприємств, установ та організацій не відносились до їх діяльності, тому термін їх зберігання складав 3-5 років, після чого вони знищувались, тому на даний час відсутні, про що вона також повідомила відповідача та надала роз'яснення в Інформаційній довідці Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації, та листі-роз'ясненні до цієї довідки. Просила суд визнати незаконним рішення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, викладені у листах №2825 від 27.02.2017р. та №4043 від 20.03.2017 р. щодо відмови їй у встановленні статусу «інвалід війни» та видачі посвідчення, а також зобов'язати відповідача надати їй статус «інвалід війни», як особі, залученій до складу формувань Цивільної оборони, яка стала інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати їй посвідчення інваліда війни встановленого зразка та нагрудний знак.

Позивачка у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Боброва С.А. (довіреність № 176 від 05.01.2017р.) - у судовому засідання позовні вимоги не визнала, оскільки вважала їх необгрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Відповідно до п.9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до осіб, які належать до інвалідів війни, відносяться особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. Надані позивачкою документи підтверджують, що вона дійсно перебувала у м.Чорнобиль у період квітень-травень 1986 року, брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та її інвалідність пов'язана з дією факторів аварії на Чорнобильській АЕС. Проте, в матеріалах справи не містяться документи на підтвердження факту залучення позивачки до участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильські АЕС в складі формувань Цивільної оборони, як підстави для встановлення особі статусу інваліда війни у відповідності до п.9 ч.2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". На теперішній час позивачка має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та користується пільгами відповідно до чинного законодавства: пільгове забезпечення продуктами харчування, щорічна компенсація на оздоровлення, компенсація вартості проїзду, оздоровлення, пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи відсутність документів, які б підтверджували відношення до статусу "інвалід війни" у відповідності до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", немає правових підстав для встановлення позивачці такого статусу, а тому дії відповідача повністю відповідають чинному законодавству. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, вислухавши позивачку та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1), учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 09.12.2009р. та вкладкою №620737 (а.с.12-13).

Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серії АД № 072930 від 04.10.2007 р. позивачці безстроково встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.15).

Листами Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 27.02.2017р. № 2825 та від 20.03.2017р. № 4043 позивачці ОСОБА_4 відмовлено у встановленні статусу «інвалід війни» з посиланням на відсутність документального підтвердження її залучення до складу формувань Цивільної оборони.

Відповідно до Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року, що визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до статті ст.1 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», зазначений закон спрямований на захист ветеранів війни. Згідно до ч.2 ст.4 цього Закону, до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби (службових обов'язків) чи пов'язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з'єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Приписами п.10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 року №302 «Посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Згідно п. 2 даного Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, підставами для надання особі статусу інваліда війни є наявність двох складових умов: 1) особа повинна бути залучена до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) такій особі повинен бути встановлений статус особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Цивільну оборону України» силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування.

Згідно ст. 11 Закону України «Про Цивільну оборону України» невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про Цивільну оборону України» для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії.

У ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь формування, що створювалися в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялися у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до довідок Українського гідрометеорологічного центру від 04.12.2007р. № 10-1/529 (а.с.17) та № 1-2/530 (а.с.20), Центральної геофізичної обсерваторії від 06.12.2007р. № 1-07лп/2526 (а.с.18), ОСОБА_4 займала посаду техніка-метеоролога на метеостанції Чорнобиль і за роботу в населеному пункті м.Чорнобиль на метеостанції Чорнобиль за період роботи з 27 по 30 квітня та з 01 по 02 травня 1986 року їй виплачена заробітна плату з підвищеним коефіцієнтом, час вказаної роботи зараховується в трикратному розмірі.

Надані позивачкою документи підтверджують, що вона дійсно перебувала у м. Чорнобиль у період з 27.04.1986 року по 02.05.1986 року, вона брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та її інвалідність пов'язана із дією факторів аварії на Чорнобильській АЕС.

Проте, зазначені документи не містять жодних записів про те, що такі роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи виконувались позивачкою у складі формувань Цивільної оборони, що є однією з обов'язкових умов для отримання статусу інваліда війни відповідно до п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За таких обставин, позивачка не належить до осіб, на яких поширюються вимоги п.9 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а її правовий статус визначається Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому відмова відповідача у встановленні їй статусу «інвалід війни» є правомірною.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-11, 24, 69, 94, 104, 158, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області про визнання протиправною відмову у встановленні статусу «інвалід війни» та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М.Дністрян