Справа № 804/4712/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 р. Справа № 804/4712/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,-
26 липня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС (далі - Відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - Відповідач-2) про визнання протиправними дій Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС з відмови Приватному акціонерному товариству «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» у поверненні надмірно сплаченого податку на прибуток у сумі 429334000,00 грн.; зобов'язання Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС підготувати відповідний висновок про повернення з відповідного бюджету на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" 429334000,00 грн. надмірно сплаченого податку на прибуток та передати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Позивач зазначив, що рядок 13.5 податкової декларації з податку на прибуток має містити інформацію про суму нарахованого авансового внеску, у зв'язку із виплатою дивідендів, позивачем у даному рядку вказано суму у розмірі 429334027,00 грн. Пункт 13.5.1 є підпунктом 13.5 (даний пункт містить інформацію щодо нарахованого авансового внеску, у зв'язку із виплатою дивідендів) та містить інформацію про суму, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному (звітному) періоді. Отже, позивач шляхом зазначення у п. 13.5.1 Додатку ЗП до рядку 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства суми у розмірі 429334027,00 грн. визначив, що нарахована сума податку на прибуток підприємства за звітний (податковий) період (2014 рік) мала погашатися за рахунок авансового внеску, у зв'язку із виплатою дивідендів (у першу чергу), а лише у випадку нестачі таких сум задля зменшення нарахованої суми податку мала бути використана сума нарахованого авансового внеску з податку на прибуток. За наведених обставин, у податкового органу були відсутні підстави для відмови позивачеві у поверненні надміру сплачених коштів з податку на прибуток у розмірі 429334000,00 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року відкрито провадження у справі №804/4712/16 та призначено її до розгляду на 0 серпня 2016 року о 15:30. Останнє судове засідання було призначене на 19.04.2017.
Відповідач-1 проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях проти адміністративного позову. Відповідач-1 зазначив, що Приватним акціонерним товариством «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» 16.05.2016 до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС подано заяву вих. №10/4442 про повернення надмірно сплачених коштів по податку на прибуток приватних підприємств на рахунок платника у банку в сумі 429334000,00 грн. Під час розгляду вказаної заяви податковим органом встановлено, що в інтегрованій картці позивача з податку на прибуток підприємств, наявна переплата, яка сформована за рахунок авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів саме у заявленій до повернення сумі. Однак, така сума не підлягає поверненню відповідно положень абз. 5, п.п, 57.1.-1,2, п. 57.1, ст. 57 Податкового кодексу України, оскільки вона лише може бути зарахована в рахунок погашення грошових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств.
Відповідач -2 надав письмові заперечення проти заявленого адміністративного позову, в яких вказав, що відшкодування платнику коштів з Державного бюджету здійснюється лише на підставі висновку податкового органу про таке відшкодування. До Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області висновку від Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС про повернення Приватному акціонерному товариству «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» переплати з авансових внесків у сумі 429334000,00 грн. не надходило.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання про здійснення розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача-1 у судове засідання 19.04.2017 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повноважному представнику відповідача-1 у справі.
Представник відповідача-2 у судове засідання 19.04.17 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повноважному представнику відповідача-2 у справі.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно ч. 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат») є платником податку на прибуток та перебуває на обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС, в тому числі як платник податку на прибуток.
У зв'язку із чим, у підприємства виникла переплата з авансових внесків з податку на прибуток на суму у розмірі 719034209,84 грн..
Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підтвердження сплати авансових внесків з податку на прибуток у 2014 році позивачем надані платіжні доручення, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 21- а.с.44, т.1).
Сума переплати підтверджена також актом звіряння розрахунків з відповідачем-1. Так, згідно з актом звіряння розрахунків №250-51 від 20 квітня 2016 року як за даними контролюючого органу, так і за даними позивача переплата з податку на прибуток підприємств становила 719034209,84 грн.
Судом встановлено, що ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до відповідача-1 із заявою від 16.05.2016 вх. №10/4442 про повернення надміру сплаченої суми грошових зобов'язань, в якій просило повернути на рахунок платника суму надмірно сплаченого до бюджету грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 429334000,00 грн.
На вказану заяву відповідач-1 листом від 17.05.2016 вих. №9927/10/28-01-07-02-23 надав відповідь, в якій повідомлено про відмову у вчиненні передбачених законодавством дій щодо повернення надміру сплачених зобов'язань з податку на прибуток в сумі 429334000,00 грн. на тій підставі, що в інтегрованій картці позивача з податку на прибуток підприємств наявна переплата, яка сформована за рахунок авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів. Така сума, на думку відповідача, не підлягає поверненню відповідно до норм, викладених в абз. 5, п.п, 57.1.-1,2, п. 57.1, ст. 57 ПК України.
Суд зазначає, що пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Приписами п.п. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України визначено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
При цьому, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу (п.43.1 ст.43 ПК України).
Поряд з цим, відповідно до абз. 4, п.п. 57.1.-1.2, п. 57.1. ст. 57 ПК України (в редакції, що діяла станом на дату складання та подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний 2014 рік) сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів підлягає зарахуванню у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік.
Із системного аналізу вищезазначених норм випливає, що платник податків зараховує суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів у зменшення податкового зобов'язання податку на прибуток, задекларованого у податковій декларації за звітний (податковий) рік. Однак при цьому, сума податку на прибуток, яка погашена навіть за рахунок авансових внесків з податку на прибуток, не набуває статусу авансових внесків у розумінні ст. 57 ПК України.
Згідно з п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
За результатами діяльності ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» в 2014 році позивачем задекларовано та відображено в рядку 11 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний 2014 рік суму податку на прибуток в розмірі 445012599,00 грн..
Наведені обставини також підтверджуються результатами судово- економічної експертизи, призначеної ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2016 у справі №804/4712/16. Згідно з висновком № 1835 за результатами проведення судової економічної експертизи Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 22.03.2017, даними інтегрованої картки платника податку на прибуток ПрАТ «ІНГЗК» (код класифікації доходів бюджету 11021000) та платіжними дорученнями підтверджується надміру сплачені грошові зобов'язання з податку на прибуток (сума коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату (п. 14.1.115 ПК України) станом на 31.03.2016р. в сумі у розмірі 719034209,84 грн.
Отже, з урахуванням положень абз.4. п.п. 57.1.-1.2. п. 57,1. ст.57 ПК України (в редакції, що діяла станом на дату складання та подання податкової декларації з податку на прибуток підприємств за звітний 2014 рік), сума сплачених позивачем протягом 2014 р. авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів була зарахована у зменшення податкового (грошового) зобов'язання з податку на прибуток саме за 2014 рік.
Відповідно до пп. 153.3.2 п. 153.3 ст. 153 ПК України, крім випадків, передбачених пп. 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої п. 151.1 ст. 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.
Згідно з пп. 153.3.3 п. 153.3 ст.153 ПК України, платник податку - емітент корпоративних прав, державне некорпоратизоване, казенне чи комунальне підприємство зменшує суму нарахованого податку звітного періоду на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів згідно з пп. 153.3.2 цього пункту. Не дозволяється проведення зазначеного заліку з податком, передбаченим ст. 156 цього Кодексу.
Відповідно до пп. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 ПК України, у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.
Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм випливає, що вказані норми Податкового кодексу України прямо дозволяють зменшити щомісячні авансові внески з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів як в поточному, так і в попередніх періодах, при цьому, платник податків також не позбавляється обов'язку відобразити у податковій звітності таке зменшення суми податкових зобов'язань з податку на прибуток.
Поряд з цим, абз. 4 п.п. 57.1. ст. 57 ПК України (в редакції, що діяла до 01 січня 2016 року) передбачено, що платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, інститутів спільного інвестування, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують двадцяти мільйонів гривень) щомісяця, протягом дванадцятимісячного періоду, сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду. Сума щомісячних авансових внесків обчислюється у розмірі не менше 1/12 нарахованої суми податку на прибуток підприємств за попередній звітний (податковий) рік, зменшеної на суму сплачених авансових внесків з цього податку при виплаті дивідендів, яка залишилася не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з податку, без подання податкової декларації.
Отже, позивач, у відповідності до вищезазначених норм права, зарахував авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів в сумі 429334027,00 грн.у зменшення податкового (грошового) зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік, доказів на спростування чого податковим органом до суду не надано.
Поряд з цим, суд зазначає, що листом ДФС від 04.01.2016 № 102/7/99-99-19-02-01-17 «Про затвердження декларації з податку на прибуток підприємств» (з урахуванням змін та доповнень), платникам податків рекомендовано при розрахунку зменшення нарахованої суми податку в рядку 16.3.1 Додатка ЗП до рядка 16 ЗП Декларації № 897 за 2015 рік також враховувати залишок суми сплачених авансових внесків з податку на прибуток підприємств при виплаті дивідендів, яка залишилася не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з цього податку станом на 01.01.2015, що відображена у рядку 13.5.2 Додатка ЗП до рядка 13 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства (для страховиків - у рядку 08.2 Податкової декларації з податку на доходи (прибуток) страховика, для банків - у рядку 14.5.2 Додатка ЗП до рядка 14 Податкової декларації з податку на прибуток банку), поданої за 2014 рік.
ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» не відобразив в рядку 16.3.1 Додатка ЗП до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за звітний 2015 рік залишку суми сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів, яка залишилася не зарахованою у зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2014 рік, оскільки позивачем було зараховано всю суму авансових внесків при виплаті дивідендів в рахунок зменшення податкового зобов'язання з податку на прибуток за 2014 р.
З урахуванням вищезазначеного, дані податкових декларацій позивача з податку на прибуток за 2014 та 2015 р.р. підтверджують зарахування позивачем авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів в сумі 429334027,00 грн. у зменшення податкового (грошового) зобов'язання з податку на прибуток за 2014 р., що було проведено позивачем у повній відповідності з абз. 4. п.п. 57.1.-1.2, п. 57.1. ст. 57 ПК України.
Отже, підсумовуючи вищезазначене, суд вказує на необгрунтованість позиції податкового органу з огляду на те, що позивач просив повернути кошти саме у розмірі 429334000,00 грн., які відносяться до переплати з податку на прибуток та не мав на увазі авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів, які становлять суму у розмірі 429334027,00 грн.
Відповідно до пункту 17.1.10 статті 17 ПК України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів в порядку, встановленому цим Кодексом.
Положеннями статті 43 ПК України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.
Отже, законодавець акцентує увагу, що однією з необхідних умов для проведення процедури надміру сплачених коштів є факт відсутності за таким платником податків податкового боргу.
Представником відповідача-1 не надано до суду жодних доказів на підтвердження наявності за позивачем боргових зобов'язань.
Згідно п.43.3 та п.43.4 ст.43 ПК України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Відповідно до пункту 43.5 статті 43 ПК України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Відповідно до пункту 43.6 статті 43 ПК України, повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, в який такі кошти були зараховані.
Відтак на момент звернення позивача до податкового органу із заявою від 16.05.2016 №10/4442 про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств за 2014 рік позивачем дотримано всі умови для здійснення такого повернення: у підприємства відсутній податковий борг, позивач у межах встановленого строку звернувся до СДПІ із заявою про повернення надмірно сплачених грошових зобов'язань, яка за змістом відповідає вимогам ст. 43 ПК України.
Враховуючи те, що у поданих позивачем податкових деклараціях з податку на прибуток за 2014 та 2015 р.р., які відображають узгоджені з контролюючим органом грошові (податкові) зобов'язання та в інтегрованій картці платника ПрАТ «ІНГЗК» податку на прибуток підприємств не значиться переплата, яка б була сформована за рахунок авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів, суд дійшов висновку, що відмова відповідача-1 у поверненні позивачу надмірно сплачених сум грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств в розмірі 429334000,00 грн. є протиправною.
Пунктом 3 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватися шляхом повернення готівковими коштами за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім'я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв'язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).
Відповідно до п.5 вказаного Порядку, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.
Суд зазначає, що Порядок №1146 регламентує взаємовідносини територiальних органів ДФС з мiсцевими фiнансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесi повернення платникам податкiв помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень ст.ст. 43, 102 ПК України, ч. 2 ст. 45 та ч. 2 ст. 78 Бюджетного кодексу України.
Так, згідно з п.5 цього Порядку, повернення помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здiйснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надмiру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фiзичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податкiв податкової декларацiї за звiтний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.
Пунктом 7 Порядку №1146 передбачено, що після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.
Заява платника про повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, після реєстрації передається до структурного підрозділу митниці ДФС, на який покладено функцію з підготовки висновку.
Відповідно до п. 8 Порядку № 1146, у разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує:
- висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згiдно з додатком 1 до цього Порядку;
- два примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними державному бюджету, за формою згiдно з додатком 2 до цього Порядку;
- три примiрники реєстру висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, за формою згiдно з додатком 3 до цього Порядку.
Контроль за прийняттям/передаванням висновкiв органи ДФС, мiсцеві фiнансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011р. № 1242 (із змінами).
За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пiзнiше нiж за п'ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними державному бюджету, для виконання вiдповiдному органу Казначейства.
За платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пiзнiше нiж за дев'ять робочих днiв до закiнчення двадцятиденного строку з дня подання платником податкiв заяви передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, для погодження вiдповiдному мiсцевому фiнансовому органу.
Відповідний мiсцевий фiнансовий орган протягом двох робочих днiв погоджує отримані висновки шляхом засвідчення пiдписом керiвника мiсцевого фiнансового органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, вiдповiдному органу ДФС.
У разі припинення діяльності відповідних місцевих фінансових органів адміністративно-територіальних одиниць Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, орган ДФС передає висновки згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному органу, визначеному відповідно до ч.1 ст.67-2 глави 11 розділу III Бюджетного кодексу України.
Відповідний орган, визначений відповідно до ч.1 ст. 67-2 глави 11 розділу III Бюджетного кодексу України, у строк протягом двох робочих днiв погоджує отримані висновки шляхом засвідчення пiдписом керiвника відповідного органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, вiдповiдному органу ДФС.
Орган ДФС не пізніше наступного робочого дня вiд дати отримання висновку, погодженого мiсцевим фiнансовим органом або відповідним органом, визначеним відповідно до ч.1 ст. 67-2 глави 11 розділу III Бюджетного кодексу України, передає його згiдно з реєстром висновкiв за платежами, належними мiсцевим бюджетам, та платежами, якi пiдлягають розподiлу мiж державним та мiсцевими бюджетами, відповідному органу Казначейства.
На пiдставi отриманих висновків вiдповiдний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку (п.11 Порядку №1146).
З огляду на вказані законодавчі положення випливає, що контролюючий орган за результатами розгляду заяви платника податків про повернення надмірно сплачених податкових зобов'язань та у разі відсутності законодавчо мотивованих підстав для відмови у задоволенні такої заяви зобов'язаний підготувати висновок за формою, передбаченою Порядком №1146, а органи Державної казначейської служби зобов'язані здійснити повернення надмірно сплачених сум грошових зобов'язань.
Суд зазначає, що відповідно до п. 9 Порядку № 1146, орган ДФС несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі висновку органу Казначейства для виконання.
Якщо висновок підготовлено на частину вказаної у заяві суми, то у день його направлення до органу Казначейства орган ДФС направляє платнику письмове повідомлення з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем.
Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, відповідачем-1 не підтверджено факту складання та подання до органу казначейства відповідно до закону висновку про повернення надмірно сплачених ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» грошових коштів у розмірі 429334000,00 грн., за результатами розгляду заяви позивача від 16.05.2016 №10/4442.
Також, матеріали справи не містять, а відповідачем-1 не подано до суду належних доказів на підтвердження факту наявності у контролюючого органу правових підстав для відмови у наданні висновку про повернення позивачу надмірно сплаченої суми податку на прибуток з бюджету. Отже, суд приходить до висновку, що прямий обов'язок відповідача-1, що випливає з вимог ст. 43 ПК України, ним не виконано.
Для вирішення спору слід звернутися до практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Так, у рішенні від 20.10.2011р. «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного Рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Таким чином, платники податків не можуть бути позбавлені права на повернення належних їм сум, які є надміру сплаченими, в разі допуску порушень податковим органом.
З огляду на що, суд доходить висновку про необхідність зобов'язання Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС підготувати відповідний висновок про повернення з відповідного бюджету на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" 429334000,00 грн. надмірно сплаченого податку на прибуток та передати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.11.2015 у справі № 21-3669а15 та в постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №21-452а16.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність своїх дій, з огляду на що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 94, 122, 128, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,
Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС щодо відмови Приватному акціонерному товариству «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» у поверненні надмірно сплаченого податку на прибуток у сумі 429334000,00 грн.
Зобов'язати Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС підготувати висновок про повернення з відповідного бюджету на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» 429334000 (чотириста двадцять дев'ять мільйонів триста тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп. надмірно сплаченого податку на прибуток та передати його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Стягнути зі Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (і.к. 00190905) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Царікова