Справа № 344/1876/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 липня 2017 року м. Київ К/800/22822/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 Батальйону управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську лейтенанта поліції Грицишина Михайла Ярославовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2017 року, яка була залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов. Вказує на те, що розмовляв по телефону під час зупинки на червоний сигнал світлофора, тобто не під час руху, отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Крім того, відповідач не мав права виносити постанову про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Судами встановлено, що 2 лютого 2017 року о 10 год. 10 хв. ОСОБА_1 місті Івано-Франківську по вулиці Незалежності, 121, керуючи транспортним засобом Нісан Прем'єра 181, номерний знак НОМЕР_1, користувався засобом мобільного зв'язку, тримаючи його у руці, чим порушив вимоги пункту 2.9 д Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частино другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у зв'язку з чим на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, є безпідставні.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до статті 222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, як про порушення ПДР України, в тому числі порушення, передбачені частиною першою статті 122 КУпАП.

Частиною другою вказаної статті від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

На момент складання спірної постанови відповідач мав право розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху та накладати адміністративні стягнення, отже діяв у межах свої повноважень.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення, що узгоджується з положеннями статей 258, 283 КУпАП.

Також, суд встановив, що відповідачем в повній мірі дотримано вимоги статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, спірна постанова за змістом відповідає вимогам статі 238 КУпАП, в тому числі щодо викладення суті вчиненого порушення.

Пунктом 2.9 д ПДР України передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач, будучи учасником дорожнього руху (водієм), був зобов'язаний не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, тобто не користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 2 лютого 2017 року серії АР №810824 складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої частиною другою статті 122 КУпАП

Правильним є висновок судів і про те, що спірна постанова складена у відповідності до вимог статті 276 КУпАП у визначеному цією правовою нормою місці розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки, як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення «за місцем його вчинення», вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку, спірна постанова складена відповідачем у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а не за фактичним місцем знаходження (адресою) Управління патрульної поліції, на чому наполягав позивач.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 3 Батальйону управління патрульної поліції в місті Івано-Франківську лейтенанта поліції Грицишина Михайла Ярославовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Касаційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець