Справа № 489/2654/17
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/2654/17
Номер провадження 2-а/489/305/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 липня 2017 року, о 08 год 30 хв Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого - судді Тихонової Н.С., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Центрального об'єднаного УПФУ м. Миколаєва Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивувала тим, що до травня 2017 року вона проживала в м. Миколаєві та отримувала пенсію за віком. 23.05.2017 р. позивачкою було подано до Центрального ОУПФУ м. Миколаєва заяву про зняття її з обліку за місцем проживання в зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, після чого, їй було виплачено пенсію за 6 місяців, знято з обліку та виплата пенсії відповідачем була припинена. Однак 23.05.2017 р., позивачкою було подано заяву про поновлення її на обліку та поновлення їй виплати пенсії з грудня 2017 року. Крім того, вона отримала від відповідача листа від 06.06.2017 р. з відмовою в поновленні її на обліку та відмові у виплаті їй пенсії. Позивачка вважає, що відмова УПФУ у поновленні її на обліку та виплаті їй пенсії суперечить вимогам діючого законодавства.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просить суд: визнати відмову відповідача в поновленні виплати пенсії такою, що суперечить законодавству та зобов'язати УПФУ поновити її на обліку та поновити їй виплату пенсії, починаючи з грудня 2017 року.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 до травня 2017 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 та перебувала на обліку в Центральному ОУПФУ м. Миколаєва і отримувала пенсію за віком з 20.09.2001 р. на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка є громадянкою України, що підтверджується копією її паспорту громадянина України та копією картки фізичної особи - платника податків ( а.с . 5).

23.05.2017 р. позивачка звернулась до відповідача із заявою, в якій просила зняти її з обліку та виплатити пенсію за 6 місяців у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Держави Ізраїль. До заяви нею було долучено довідку про зняття з реєстрації місця проживання особи та копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

На підставі вказаної заяви Центральним ОУПФУ м. Миколаєва було знято позивачку з обліку та виплачено їй пенсійну виплату за 6 місяців у розмірі 11 808,00 грн.

23.05.2017 р. ОСОБА_1 знову звернулась до ОУПФУ із заявою, в якій просила поновити її на обліку та виплачувати пенсію з грудня 2017 року у відповідності до чинного законодавства України.

Своїм листом від 06.06.2017 за № 134-С-01 УПФУ повідомило позивачку про відсутність підстав для поновлення виплати пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законі України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Пунктом 4 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбаченому цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Аналогічне положення викладено у частині другій статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно частин третьої та четвертої цієї статті пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

За змістом ч.1 ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Враховуючи зазначене, ОУПФУ, припиняючи виплату пенсії позивачці у зв'язку з її переїздом на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, діяло відповідно до вимог законодавства.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року по справі № 1-32/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Конституційний Суд України у зазначеному вище Рішенні вказав, що закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 152 частини 2 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 07.10.2009 р. порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності положень п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Після прийняття вищевказаного рішення Конституційного Суду України і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Частиною 3 статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно з ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Позивачка, як громадянка України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод для поновлення виплати пенсії відповідач зобов'язаний поновити та здійснювати виплату пенсії позивачу.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадян на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Разом із тим, в своїх запереченнях проти позову, ОУПФУ посилається на те, що рішення про відмову у поновленні пенсії позивачці, управлінням не виносилося. Зазначали, що документ на який посилається позивачка - відповідь управління на її письмове звернення, що надана їй у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Так, представник відповідача, у своїх запереченнях зазначав, що чітко визначений порядок та перелік документів, що необхідні для призначення пенсії, визначені у Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», що затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України за № 22-1 від 22.11.2005. Пунктом 4.1 зазначеного Порядку встановлено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Як вбачається з позовної заяви, заперечень та наданих доказів, позивачка у своїй заяві від 23.05.2017 р. просила ОУПФУ зняти її з обліку та виплатити пенсію за 6 місяців у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Держави Ізраїль. ОУПФУ заяву було прийнято, було знято позивачку з обліку та виплачено їй пенсію за 6 місяців у розмірі 11 808,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що фактично, позивачці пенсія виплачена за наступні 6 місяців з моменту звернення, крім того, рішення про відмову їй у поновленні на обліку та поновленні виплати пенсії відповідачем на теперішній час не прийнято, суд вважає, що заявлені вимоги є передчасними.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 99, 102, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя: Н.С. Тихонова