Справа № 554/4748/17
Суддя: Микитенко В. М.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.07.2017 Справа № 554/4748/17
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 року

Октябрський районний суд м. Полтави у складіголовуючого судді Микитенка В.М., розглянувши у скороченому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
14.06.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України, у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги як інваліду війни 2 групи з 23.07.2014 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.05.2017 № 53, п.20;
- зобов`язати Міністерство оборони України призначити йому одноразову грошову допомогу, як інваліду 2 групи з 23.07.2014 року, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на день встановлення інвалідності та вжити заходів до її виплати.
В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 12 листопада 1983 року по 27 серпня1985 року він проходив військову службу на території Республіки Афганістан, де в той час велися бойові дії, та приймав участь у бойових діях. У 1984 року при виконанні службових обов`язків він отримав контузію та осколкові поранення голови. Рішенням Центральної військово-лікарської комісії МО України (протокол №3287 від 24.12.2013 року) наявні у позивача поранення, контузія та захворювання були пов`язані з виконанням службових обов`язків при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Рішенням Полтавської МСЕК (довідка №172869) від 11.08.2014 року йому вперше була встановлена 2 група інвалідності з 23.07.2014 року у зв`язку з наявними пораненнями, контузією, захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Викладене підтверджується висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 2067 від 15.11.2013 року. 25.01.2016 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, яка була скерована до Міністерства оборони України з відповідним клопотанням. Однак, відповідною комісією цього Міністерства прийнято рішення про повернення наданих позивачем документів без розгляду на доопрацювання. Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 02.03.2017 року вказане рішення було скасовано та зобов`язано Міністерство оборони розглянути його заяву щодо призначення та виплати відповідної одноразової грошової допомоги. За результатами повторного розгляду його документів комісією МО України було прийнято рішення про відмову в призначенні цієї допомоги за відсутності документа, який свідчить про обставини поранення. Вказану відмову вважає незаконною.
Відповідач надав заперечення проти позову та просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю, мотивуючи відсутністю у позивача документа, що свідчить про обставини його поранення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що молодшший сержант запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проходив військову службу з 12 листопада 1983 року по 27 серпня 1985 року, виконуючи інтернаціональний обов`язок в Республіці Афганістан, де велись бойові дії, що підтверджується даними його військового квитка НОМЕР_1 від 24.03.1983 року (а.с. 13-16).
Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №3287 від 24 грудня 2013 року), поранення, контузія, захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.11).
Згідно з довідкою Полтавської МСЕК №172869), від 11.08.2014 року ОСОБА_1 вперше була встановлена 2 група інвалідності з 23.07.2014 року, в зв`язку з наявними пораненнями, контузією, захворюваннями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.12).
Викладене також підтверджується висновком судово-медичного обстеження № 2067 від 15.11.2013 року (а.с.10).
25.01.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності, внаслідок поранення контузії, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.
Згідно клопотання Полтавського ОМВК від 28.01.2016 року №10/147, ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
20.05.2016 р. Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби відмовлено позивачу ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав, що відсутні документи, які свідчать про причину та обставини поранення.
Постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 02.03.2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2017 року вказане рішення було скасовано та зобов`язано Міністерство оборони розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати відповідної одноразової грошової допомоги (а.с. 18-23).
За результатами повторного розгляду його документів п.20 рішення, від 26.05.2017 № 53, оформленого протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ОСОБА_1 відмлено в призначенні одноразової грошової допомоги за відсутності документа, який свідчить про обставини поранення (а.с.17).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової допомоги, позивач звернувся з позовом до суду.
Відповідно до статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Пунктом «б» частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Згідно пункту 4 статті 16-3 Закону України № 2011-ХІІ, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Положення обумовленої норми застосовується при вирішенні питання щодо отримання доплат між розміром раніше отриманої одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності нижчої групи та розміром одноразової грошової допомоги яка повинна виплачуватись при встановлені інвалідності вищої групи.
Стаття 16 Закону України № 2011-ХІІ визначає перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 Закону визначає порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги, строків же реалізації права на одноразову грошову допомогу не передбачено, ані цим Законом, ані іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 2 пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Таким чином, позивач має право на призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 04.08.2014 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до Порядку № 975.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року № 21-446а14 та від 21 квітня 2015 року № 21-131а 15.
При цьому судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що позивачем подано неповний пакет документів, зокрема, не надано жодного документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) з огляду на те, що відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №3287 від 24 грудня 2013 року), зокрема, поранення, контузія, захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії. Отже відповідний причинний зв`язок отриманого поранення вже встановлено належним і допустимим доказом і це поранення жодним чином не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Ці відомості відповідачем не спросовано, тому відповідно до ст.71 КАС України не доведено правомірності свого рішення.
За таких обставин наявні підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення Міністерства оборони України із зобов`язанням вчинити належні дії в межах повноважень суду та засад права особи на ефективний засіб судового захисту.
Керуючись ст. 6-14, 71, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати п.20 рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 26.05.2017 № 53.
Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти відповідне рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду 2 групи з 23.07.2014 року відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975, з врахуванням встановлених судом обставин стосовно того, що відповідно до пункту «б» частини 1 статті 16-2 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач ОСОБА_1 має право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги як інвалід 2 групи з 23.07.2014 року в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів.

Суддя В.М.Микитенко