Справа № 815/6407/16
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/6407/16

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Нехожиної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Приватного підприємства «Профітранс» на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Профітранс» до Управління Уктрансбезпеки в Одеській області та Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

25 листопада 2016 року Приватне підприємство «Профітранс» (далі - ПП «Профітранс») звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Уктрансбезпеки в Одеській області та Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило визнати незаконною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №032791 від 16.08.2016 року, посилаючись на те, що 05.07.2016 року державними інспекторами Управління Укртрансбезепеки в Одеській області було здійснено перевірку транспортного засобу марки МАН, д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 За результатами вказаної перевірки був складений акт від 05.07.2016 року, яким зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3. ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - ненадання водієм (незабезпечення його перевізником) ряду необхідних документів, в тому числі дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень. 16.08.2016 року винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №032791, якою на ПП «Профітранс» накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн. Позивач не погоджується з висновком відповідачів про те, що він вчинив порушення, про які зазначено в акті перевірки, та прийнятою постановою, у зв'язку з чим вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ПП «Профітранс» було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ПП «Профітранс» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою задовольнити його адміністративний позов в повному обсязі.

Справа розглянута апеляційним судом без участі сторін у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.07.2016 року державними інспекторами Управління Укртрансбезепеки в Одеській області було здійснено перевірку транспортного засобу марки МАН, д/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1

За результатами вказаної перевірки складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 05.07.2016 року, яким зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3. ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - ненадання водієм (незабезпечення його перевізником) ряду необхідних документів, в тому числі дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень.

На підставі зазначеного акту перевірки від 05.07.2016 року за результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт заступником начальника Управління Укртрансбезепеки в Одеській області 16.08.2016 року винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №032791, якою на ПП «Профітранс» накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1700 грн.

Не погодившись з порушенням, встановленим в акті перевірки та прийнятою постановою, ПП «Профітранс» оскаржило постанову в судовому порядку, вимагаючи її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову ПП «Профітранс» суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача узгоджується з положеннями діючих нормативно-правових актів, що регулюють дані правовідносини, та прийняте з урахуванням усіх обставин, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п. 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 року №592 правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті.

З огляду на викладене, апеляційний суд відхиляє посилання апеляційної скарги на те, що відповідач не мав права на проведення перевірки.

Крім того суд правильно виходив з того, що відповідно до п. 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п. 14 зазначеного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» установлено, що дія Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з п. 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів дає підстави вважати, що відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього згідно з п. 1.10 Розділу 1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

Відповідно до п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року №363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

При цьому, Додатком 7 до зазначених Правил затверджена форма товарно-транспортної накладної, в якій обов'язковою для заповнення графою визначено автомобільного перевізника.

З товарно-транспортної накладної №211 від 05.07.2016 року, якою було оформлено перевезення вантажу та яка була отримана перевіряючими під час перевірки, вбачається, що в графі автомобільний перевізник зазначено ПП «Профітранс» (а.с. 49).

Також, відповідно до листа ПрАТ «Нова лінія» від 31.03.2017 року за №184/03, який є вантажоодержувачем згідно товарно-транспортної накладної №211 від 05.07.2016 року, дійсно заїхав автомобіль НОМЕР_2 водій ОСОБА_2, ПП «Профітранс», з послідуючим розвантаженням товару постачальника ТОВ «Західклінкергруп» (а.с. 128-129).

Таким чином, вищезазначеними документами повністю підтверджується, що під час перевезення вантажу 05.07.2016 року автомобільним перевізником було саме ПП «Профітранс».

При цьому колегія суддів, як і суд першої інстанції, відхиляє посилання позивача/апелянта на те, що згідно реєстру юридичних осіб в Україні зареєстровано 6 юридичних осіб, у яких в назві є слово «Профітранс», оскільки з вказаного переліку юридичних осіб тільки одне ПП «Профітранс».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ПП «Профітранс» направлялось запрошення від 01.08.2016 року для розгляду справи про порушення транспортного законодавства. В зазначеному запрошенні зазначено адресу вул. Степова, 10, с. Сичавка, Комінтернівський район, Одеська область, 67555 (а.с. 50-51).

Однак апелянт/позивач наголоує на тому, що його не було повідомлено про розгляд справи про порушення транспортного законодавства від 01.08.2016 року, оскільки місце реєстрації ПП «Профітранс» вул. Степова, 1-А, с. Сичавка, Комінтернівський район, Одеська область, 67555.

Проте, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач отримав 16.11.2016 року постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з виконання Постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №032791 від 16.08.2016 року, яку було також направлено на адресу вул. Степова, 10, с. Сичавка, Комінтернівський район, Одеська область, 67555 (а.с. 9-10).

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ПП «Профітранс» отримувало листи, які були направлені Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області, що також підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, в яких зазначено адресата - ПП «Профітранс».

Слід наголосити на тому, що відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За результатом апеляційного розгляду зазначеної справи колегія суддів дійшла висновку, що дії та рішення відповідача щодо ПП «Профітранс» ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та прийняті з урахуванням усіх фактичних обставин.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПП «Профітранс».

Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції правильним і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.

Відтак, апеляційна скарга ПП «Профітранс» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Профітранс» залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов