Справа № 820/940/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 р.Справа № 820/940/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017р. по справі № 820/940/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТСК РИСАЙКЛИНГ ГРУПП"

до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСК Рисайклинг Групп", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 20.01.2017 та № від 30.01.2017 та додатки до них.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 року вказаний позов задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення № від 20.01.2017 та № від 30.01.2017.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТСК Рисайклинг Групп" зареєстровано як юридична особа за адресою: 63513, Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетокської сільради, зона №01, комплекс будівель №11-Б, код - 38383324 та перебуває на обліку як платник податків у Харківській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Харківській області

11 січня 2016 року між ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" та податковим органом укладений договір " Про визнання електронних документів ".

ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" на адресу ДФС України засобами електронного зв'язку направлено податкові накладні від 31.10.2016 року № 55 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 31.10.2016 року № 51 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 31.10.2016 року № 48 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 31.10.2016 року № 46 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 31.10.2016 року № 47 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 01.11.2016 року № 5 (відправлено 16.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 01.11.2016 року № 5 (відправлено 09.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 01.11.2016 року № т5 (відправлено 14.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 01.11.2016 року № 5 (відправлено 15.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 02.11.2016 року № 5 (відправлено 17.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 04.11.2016 року № 11 (відправлено 25.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 04.11.2016 року № 10 (відправлено 25.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 04.11.2016 року № 11 (відправлено 12.12.2016 року згідно квитанції № 1), від 02.11.2016 року № 5 (відправлено 17.11.2016 року згідно квитанції № 1), від 01.11.2016 року № 5 (відправлено 19.11.2016 року згідно квитанції № 1).

При цьому, електронною програмою виявлено помилку, а саме: "можливо, розірвано договір про визнання електронної звітності", "невірний сертифікат, сертифікат відсутній в базі сертифікатів".

Харківською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ за листопад 2016 року, термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з ПДВ ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп", результати якої оформлені актом від 17.03.2016 року № 339/20-31-15-01-10/31153321.

За результатами вказаної перевірки, контролюючим органом встановлено порушення підприємством п. 120.1-1 п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, а саме встановлено несвоєчасне подання суб'єктом господарювання податкових накладних за листопад 2016 року.

На підставі вказаного акту, податковим органом прийнято податкові повідомлення - рішення № від 20.01.2017 року та № від 30.01.2017 року.

Позивач, не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об'єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, як і не доведено правомірності неприйняття податкових накладних товариства, що в свою чергу вказує на необґрунтованість та безпідставність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п.120 1-1. п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов'язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Згідно п. 201.1. Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата складання податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу); д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Відповідно до п. 201.10 Податкового кодексу України, При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна / розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач у наведений строк надсилав ряд податкових накладних, для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 11 Підрозділу 2 Розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість - продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить понад 10 тисяч гривень - з 1 січня 2012 року.

З 1 лютого 2015 реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладці та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно пп.14.1.60 п.14.1 ст.14 Кодексу, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами;

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Отже, Кодексом визначено обов'язок з реєстрації податкових накладних та, в той же час, не визначено можливих підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі, натомість передбачено певні негативні наслідки для учасників господарських правовідносин у випадку невиконання такого обов'язку.

При цьому, встановлення порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, нормами Кодексу, делеговано Кабінету Міністрів України.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр) платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 p. № 1246 (далі-Порядок).

Згідно п. 2 Порядку, внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.

Для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного зв'язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС (п. 8 Порядку).

Причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є, зокрема, наявність помилок (пп.1 п.9 Порядку).

Однак, ані Податковим кодексом України, ані Порядком не конкретизуються помилки (не наводиться перелік), виявлення яких унеможливлює реєстрацію податкової накладної.

Слід зазначити, що зазначена відсутність законодавчого регулювання підстав можливого повернення податкової накладної суттєво порушує права платника податку.

У відповідності до п. 2 розділу II Інструкції з підготовки та подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233 (далі - Інструкція № 233) для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

У відповідності до п. 7 Інструкції № 233 підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов, встановлених в ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/ блокований).

Згідно з пунктом 9 зазначеного Порядку причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: наявність помилок під час заповнення податкової накладної; відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Отже, процедура прийняття податкової накладної полягає у вчиненні посадовою особою податкового органу фактичних дій із: 1) розшифрування податкової накладної, перевірки електронного цифрового підпису та визначення відповідності електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку; 2) реєстрації податкової накладної у день її отримання органом державної податкової служби (у разі відсутності причин для відмови).

Тобто, визначений пунктом 9 Порядку перелік підстав для відмови у реєстрації податкової накладної в Реєстрі є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню чи доповненню на розсуд контролюючого органу.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 01.03.2017 року по справі № К/800/21750/16.

Водночас, як було встановлено під час розгляду справи, причиною неприйняття контролюючим органом податкових накладних ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" є розірвання договору про визнання електронних документів, з огляду на висновки відповідача про відсутність підприємства за місцезнаходженням, що, в свою чергу, суперечить вимогам вищезазначених норм права.

Так, як вбачається з протоколу Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області № 51 від 03.11.2016 року, на засіданні робочої групи з організації роботи щодо раннього виявлення, комплексного відпрацювання та руйнування тіньового сектору економіки Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області вирішено розірвати договір про визнання електронних документів з ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп", з огляду на те, що не встановлено наявність підприємства за юридичною адресою.

Податковим органом було встановлено, що Харківською ОДПІ отримано інформацію Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області № 79/7/19-18-14-01 від 04.07.2016 року щодо фінансово - господарських операцій ТОВ "Ісланд Груп" із контрагентами, зокрема з ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" у січні 2016 року.

Також, до оперативного управління Харківської ОДПІ були надані службові записки від 05.09.2016 року № 2136/7/20-23-14-03 та від 07.10.2016 року № 8060/7/20-23-14-03 щодо сприяння встановлення місцезнаходження підприємства за податковою адресою та розшуку посадових осіб., які, однак, відповідачем до матеріалів справи залучені не були.

Оперативним управлінням надано службову записку від 17.10.2016 року № 380/20-23-21-11, в якій зазначено, що встановити та опитати посадових осіб підприємства не вдалось можливим.

Таким чином, на підставі вищезазначених обставин, податковим органом було розірвано з ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" договір про визнання електронних документів, з огляду на не встановлення підприємства за юридичною адресою, а також з урахуванням отримання інформації від Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області щодо фінансово - господарських операцій ТОВ "Ісланд Груп" із контрагентами, зокрема з ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" у січні 2016 року.

Наведене стало підставою для висновку податкового органу щодо порушення платником податків умов договору та наявності підстав для його розірвання згідно пункту 4 розділу 6 Договору.

При цьому, доказів повідомлення позивача про припинення зобов'язань по договору про визнання електронних документів матеріали справи не містять, а контролюючим органом вказано на відсутність такого обов'язку щодо повідомленні платника податків.

Відповідно п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - автоматизована система збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

За приписами п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

У відповідності до ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Слід також зазначити, що відсутність юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням може мати значення для внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вирішення питання про припинення цієї юридичної особи, анулювання реєстрації платника ПДВ тощо. Водночас, відсутність посадових осіб юридичної особи за зареєстрованим місцезнаходженням не є перешкодою для подання податкових декларацій, інших звітних документів, обов'язковість подання яких передбачена законом, а також не визначено п. 4 розділу 6 договору про визнання електронних документів як підстава для одностороннього розірвання цього договору.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.04.2015 № К/800/23559/13.

Згідно відомостей ЄДР від 03.05.2017 року місцезнаходженням ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп", є: 63513, Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетокської сільради, зона № 01, комплекс будівель № 11-Б, яка була також зафіксована податковим органом в акті перевірки (зворотній бік а.с. 12).

Таким чином, відповідачем до суду не надано жодних доказів на підтвердження зміни позивачем свого місцезнаходження, до ЄДР з даного приводу не вносилось жодних записів, (зокрема, про відсутність підприємства за місцезнаходженням, про не підтвердження відомостей про підприємство тощо), що свідчить про відсутність підстав для розірвання договору в односторонньому порядку.

Водночас, із вказаної службової записки 17.10.2016 року № 380/20-23-21-11 щодо встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків, не вбачається проведення співробітниками управління аудиту Харківської ОДПІ конкретних заходів із встановлення місцезнаходження товариства, зазначена довідка не супроводжується жодними документами з яких би вбачався фактичний вихід за зареєстрованим місцезнаходженням платника (рапорти, пояснення, службові записки), що в свою чергу також вказує на необґрунтованість розірвання договору про визнання електронних документів.

Поряд з цим, факт знаходження підприємства саме за зареєстрованою адресою також підтверджується копією генерального плану забудовника ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп", погодженого сектором містобудування і архітектури Чугуївської районної державної адміністрації, доказів на спростування чого відповідачем до суду не надано.

Надходження до Харківської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області інформації про не встановлення місцезнаходження платника податків автоматично не вказує на необхідність розірвання з платником податків договору про визнання електронних документів.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 29.03.2017 року по справі № К/800/6800/17.

Окрім того, як свідчать письмові докази, вся поштова кореспонденція направлялась відповідачем саме на вищезазначену адресу позивача, а саме: 63513, Харківська область, Чугуївський район, землі Кочетокської сільради, зона № 01, комплекс будівель № 11-Б (а.с. 67-70).

Також, колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" після розірвання податковим органом договору про визнання електронних документів 07.11.2016 року, неодноразово намагався вирішити питання про електронне декларування в адміністративному порядку шляхом направлення відповідних листів на адресу начальника ГУ ДФС у Харківській області (від 18.11.2016 року № 56), депутатським запитом на адресу начальника ГУ ДФС у Харківській області (від 17.11.2016 року № 8714/575), начальнику Індустріального відділу поліції ГУ поліції у Харківській області (від 19.11.2016 року № 54), депутатським запитом від 21.11.2016 року № 872/575, начальнику управління внутрішньої безпеки ДФС у Харківській області (від 18.11.2016 року № 55), виконуючому обов'язки керівника Харківської місцевої прокуратури № 3 (від 21.11.2016 № 57).

ГУ ДФС у Харківській області листом від 30.11.2016 року № 6613/10/20-40-08-01-11 надано відповідь на звернення підприємства, де зазначено, що Харківською ОДПІ 07.11.2016 року в односторонньому порядку розірвано договір про визнання електронних документів від 11.01.2016 року № .

У відповідності до вимог п. 6 Інструкції № 233, орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит: видає два примірники договору; записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Отже, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що процедурі прийому від платника податків посиленого сертифікату відкритих ключів передує процедура прийому податковим органом договору про визнання електронних документів.

Окрім того, позивачем також були здійснені спроби укладення нового договору, що підтверджується квитанціями № 1 ДФС України (а.с. 46-50).

Проте, як вбачається зі змісту вказаних квитанцій, електронною програмою виявлено помилки під час численних спроб підприємства зареєструвати новий договір.

Так, відповідно до квитанцій № 1 від 15.11.2016 року, 14.11.2016 року, 16.11.2016 року документ не прийнято: "помилка - діє договір про визнання електронних документів від 11.01.2016 року" (а.с.46, 48-50), у той час як було зазначено відповідачем, вказаний договір було розірвано 07.11.2016 року.

Поряд цим, відповідно до квитанції 1 від 21.11.2016 року: "Ссертифікат прострочено. Діючий договір розірвано, новий договір приймається до розгляду".

Також, згідно п.п. 3-4 типового договору, визначеного Інструкцією № 233, договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо Платник податків подає до органу ДПС нові посилені сертифікати ЕЦП, цей Договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів. Орган ДПС має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку ненадання Платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни Платником місця реєстрації.

Однак, в ході розгляду справи відповідачем не надано до суду належних доказів у розумінні Податкового кодексу та Інструкції № 233, на підтвердження обставин, визначених пунктом 4 розділу 6 типового договору, для одностороннього розірвання договору, а саме факту зміни позивачем місця реєстрації.

Таким чином, доводи позивача про неправомірність одностороннього розірвання відповідачем договору про визнання електронних документів є обґрунтованими і підтверджуються достатніми доказами. Натомість відповідач, на якого Кодексом адміністративного судочинства України покладено тягар доказування правомірності вчинених дій, не спростував доводів позивача і наданих ним доказів та не довів наявність підстав для одностороннього розірвання вказаного договору.

Колегія суддів відхиляє доводи відповідача про відсутність обов'язку у контролюючого органу повідомити платника податків про розірвання договору про визнання електронних документів, оскільки вказані обставини перешкоджають суб`єкту господарювання виконати свої податкові зобов'язання у повному обсязі та у межах передбаченого строку.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в постанові від 29.03.2017 року по справі № К/800/47440/15.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт одностороннього розірвання відповідачем договору про визнання електронних документів обмежив і порушив права позивача та його законні інтереси на подання податкової документів в електронному вигляд у законодавчо визначені терміни.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що підставою для винесення вказаних податкових повідомлень-рішень слугував висновок контролюючого органу щодо порушення підприємством термінів подання податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2016 року.

Таким чином, приймаючи до уваги, що неправомірне розірвання податковим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів без повідомлення про це платника податків та за відсутності законодавчо передбачених причин, мало своїм безпосереднім наслідком відсутність можливості у ТОВ "ТСК Рисайклинг Групп" зареєструвати податкові накладні належним чином, з урахуванням того, що підприємство неодноразово намагалось вирішити питання щодо поновлення дії договору в адміністративному порядку.

Отже, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 20.01.2017 та № від 30.01.2017 є необґрунтованим та неправомірним, через що позовні вимоги про їх скасування підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2017р. по справі № 820/940/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.

Повний текст ухвали виготовлений 18.07.2017 р.