Справа № 802/861/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 липня 2017 р. Справа № 802/861/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника позивача: Решетила С.В.

представника відповідача: Черпітяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Міжлісся"

до: Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Міжлісся" з адміністративним позовом до Головного управління Держаної фіскальної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що податковим органом проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Міжлісся", за результатами якої складено акт №11/1401/34918462 від 23.01.2017 року. За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення № від 06.02.2017 року, яким застосовано штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норми регулювання обігу готівки в сумі 38 639,7 грн.

Позивач не погоджується із рішенням відповідача та звернувся до суду із адміністративним позовом про визнання його протиправним та скасуванням.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача щодо заявлених позовних заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

ТОВ "Міжлісся" зареєстровано Барською районною державною адміністрацією від 12.04.2007 року та взято на податковий облік в органах державної податкової служби 13.04.2007р.

На підставі направлень від 28.11.2016 року №№1028, 1029, 1030, 1031, виданих ГУ ДФС у Вінницькій області, та наказу №696 від 14.11.2016 проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ "Міжлісся" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 р. по 30.09.2016 р.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Вінницькій області складено акт №11/1401/34918462 від 23.01.2017 року про результати планової виїзної перевірки ТОВ "Міжлісся" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 30.09.2016р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 30.09.2016р. (надалі - Акт).

Під час перевірки досліджено дотримання вимог законодавства з питань порядку ведення касових операцій у національній валюті Україні за період з 01.01.2013 року по 3.12.2015 року та встановлено порушення п. 2.11, п.3.1, п.3.4 та п.7.39, п. 7.41 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, а саме готівкові кошти за оренду земельних ділянок (земельних паїв) ТОВ "Міжлісся", які видавались згідно видаткових касових ордерів та відповідних розрахункових відомостей про видачу готівкових коштів фізичним особам - орендодавцям, які на дату виплат були померлими, тобто проведення виплат без документального підтвердження фактичного отримання фізичними особами готівкових коштів в загальній сумі 38639,70 грн.

Відповідно до п. 3.4 Положення про ведення касових операцій в національній валюті України, видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником.

ТОВ "Міжлісся" в окремих випадках готівкові кошти за оренду земельних ділянок (земельних паїв), відповідно до наданих для перевірки документів, видаткових касових ордерів (відповідних видаткових розрахункових відомостей про видачу грошей), видавались фізичним особам - орендодавцям, які на день видачі коштів померли та відповідно, не могли фактично отримувати відповідні кошти.

До перевірки надано видаткові касові ордери (відповідні розрахункові відомості про видачу грошей) про виплачені суми компенсації фізичним особам - орендодавцям, які відсутні в Державному реєстрі фізичних осіб, що унеможливлює ідентифікацію фізичної особи, унеможливлює визначення статусу, як платника податків. Реєстр фізичних осіб по яких відповідно до даних ДРФО, ліквідовано РНОК із зазначенням періоду взаємовідносин, ПІБ фізичних осіб, РНОК.

При цьому на ТОВ "Міжлісся" у видаткових касових ордерах відповідно до яких провадилась виплата грошових коштів за оренду земельних ділянок (паїв) з каси господарства, в даних випадках зазначались померлі громадяни - фізичні особи.

Так, відповідно наданої інформації Барським відділенням Жмеринської ОДПІ по громадянам з центральної бази державного реєстру фізичних осіб України про суми виплачених доходів фізичним особам в 2014-2016 рр. ТОВ "Міжлісся" за оренду земельних ділянок надійшли повідомлення про смерть (коди закриті) по ідентифікаційним кодам.

Тобто, видаткові касові ордера про виплачені суми компенсації фізичним особам - орендодавцям за оренду земельних ділянок (паїв), що є первинним бухгалтерським документом, який фіксує проведення господарських операцій, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства.

В зв'язку із виявленими порушеннями, податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 06.02.2017 №, яким застосовано штрафні санкції в сумі 38639,7 грн.

Позивач не погоджуючись із податковим повідомленням - рішенням подав скаргу від 17.02.2017р. до Державної фіскальної служби України.

За результатами розгляду скарги Державною фіскальною службою України прийнято рішення за №8250/6/99-99-11-05-01-15 від 19.04.2017р., яким податкове повідомлення - рішення від 06.02.2017 № залишено без змін.

Позивач, не погоджуючись із податковим повідомленням - рішенням 06.02.2017 №, оскаржив його до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Так, порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулюються Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України №637 від 15 грудня 2004 року (Положення ).

Пунктом 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні встановлено, що касові операції - це операції підприємств (підприємців) між собою та з фізичними особами, що пов'язані з прийманням і видачею готівки під час проведення розрахунків через касу з відображенням цих операцій у відповідних книгах обліку; розрахунковий документ - документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно пункту 2.11 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, включаючи день отримання готівкових коштів під звіт. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до пункту 7. 39 глави 7 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо. Крім того, враховується те, що подання звітів про використання коштів із порушенням встановлених термінів може дозволятися лише у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті оприбуткування готівки це проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

В свою чергу каса підприємства це приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

Готівкові розрахунки - платежі готівкою підприємств (підприємців) та фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов'язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Таким чином, каса підприємства є місцем проведення готівкових розрахунків.

Так, з метою подальшого вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб'єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки Президентом України видано Указ Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки від 12 червня 1995 року №436/95, частиною 1 якого встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляду штрафу, в тому числі за не оприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки у п'ятикратному розмірі не оприбуткованої суми.

Відповідач посилається на те, що п. 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з резулювання обігу готівки від 12.06.1995р., відповідно до п.п. 20.1.28 ст 20 ПК визначається сума податкового зобов"язання та зостосовується до ТОВ "Міжлісся" штрафної санкції в розмірах за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів.

Проте, положення п.п.20.1.28 ст. 20 ПК на кінець перевіряємого періоду викладені в іншій редакції та передбачено інші права податкового органу щодо платників.

Разом із тим, як свідчать матеріали до перевірки були надані видаткові касові ордера та відомості про видачу орендної плати за 2014-2016.

Відтак, оскільки в матеріалах справи наявні первинні бухгалтерські документи, які підтверджують сплату ТОВ "Міжлісся" компенсації за оренду паїв, відсутні підстави для накладення на позивача штрафних санкцій.

При цьому, суд зазначає, що у випадку встановлення факту порушення платником податків вимог ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки", до платника застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, що за своєю суттю в розумінні ст. 1 Указу №436/95 є фінансова санкція, яка визначається як адміністративно-господарська санкція, а тому її застосування регулюється нормами глави 27 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Положеннями ст. 239 Господарського кодексу України передбачено, що однією із адміністративно-господарських санкцій може бути адміністративно-господарський штраф, який стягується із господарюючого суб'єкта до державного бюджету за порушення визначених законодавством України правил здійснення господарської діяльності.

Статтю 250 Господарського кодексу України встановлені строки застосування адміністративно-господарських санкцій.

Так, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Отже, з аналізу вказаної норми вбачається, що законодавством встановлено граничні строки застосування уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарських санкцій до суб'єктів господарювання за порушення зазначеними суб'єктами встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Суд звертає увагу на те, що фактично наведена норма містить два строкові обмеження. Одне з них полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися після спливу одного року з дня вчинення порушення суб'єктом господарювання встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, зокрема, порушення норм з регулювання обігу готівки.

В свою чергу, другий обмежувальний строк, встановлений у цій статті, полягає у тому, що адміністративно-господарські санкції не можуть бути застосовані пізніше шести місяців з дня виявлення порушення встановлених правил здійснення господарської діяльності уповноваженим органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Таким чином, другий обмежувальний строк у застосуванні адміністративно-господарських санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки полягає у тому, що їх не може бути застосовано пізніше шести місяців із дня виявлення правопорушення.

Аналіз приписів наведеної статті дає підстави для висновку про те, що при виявленні факту вчинення суб'єктом господарювання порушення норм з регулювання обігу готівки податковий орган, приймаючи рішення про накладення штрафу, має діяти в межах граничних строків, встановлених частиною першою статті 250 Господарського кодексу України. Закінчення будь-якого зі встановлених зазначеною статтею строків застосування адміністративно-господарських санкцій виключає застосування таких санкцій.

Така правова позиція щодо застосування до спірних відносин статті 250 Господарського кодексу України висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 15.09.2009 №21-558во09, від 27.05.2014 №21-126а14, від 04.11.2014 №21-466а14, яка підлягає врахуванню на підставі ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України. Підстав для відхилення цієї позиції суд не вбачає.

Враховуючи те, що застосований згідно з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 06.02.2017 № штраф є адміністративно-господарською санкцією, то він мав бути застосований у межах строків, визначених статтею 250 Господарського кодексу України, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Статтею 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім розгляду справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкту владних повноважень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не надано суду доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не доведено правомірності своїх рішень.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.02.2017 №.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Міжлісся" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області сплачений судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна

Згідно з оригіналом:

Суддя:

Секретар: