Справа № 466/3031/16-а
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/6127/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Запотічного І.І., Каралюса В.М.,

за участю секретаря Керод Х.І.

представника апелянта ОСОБА_2

позивача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Львівської митниці ДФС на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2017 року у справі № 466/3031/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС, заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошниченка Михайла Івановича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Позовні вимоги мотивує тим, що 18.03.2016 постановою Львівської митниці ДФС на підставі протоколу, № 0574/20910/16 про порушення митних правил, за перевищення встановленого строку доставки до митного органу вказаного транспортного засобу більше, ніж на десять діб, його, позивача, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст 470 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладено штраф у розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн. Вказану постанову він вважає безпідставною, необґрунтовано і незаконною, оскільки в неї внесено завідомо неправдиві відомості щодо ввезення ним на територію України транспортних засобів комерційного призначення в режимі «транзит» та застосування на цій підставі для притягнення його до адміністративної відповідальності положень ч. 3 ст. 470 МК України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошниченка М.І. в справі про порушення митних правил № 0574/20910/16 від 18.03.2016 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень) за ч. 3 ст. 470 МК України та провадження в справі про порушення митних правил закрито.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у поданій апеляційній скарзі покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що згідно із нормами МК України, транспортні засоби особистого користування входять в категорію товари, а переміщення товарів громадянами з метою транзиту здійснюється із дотриманням строків передбачених статтею 95 Кодексу (для автомобільного транспорту 10 - діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб) та за порушення яких встановлена відповідальність згідно зі статтею 470 Кодексу. До Львівської митниці ДФС із письмовою заявою щодо повідомлення про обставини непереборної сили до завершення строків транзиту позивач не звертався. Крім цього не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов`язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта та позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 24.02.2016 старшим інспектором ВМО № 4 м/п «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС Кізім Н.А. на позивача було складено протокол № 0574/20910/16 про порушення митних правил за те, що 13.05.2014 він ввіз на митну територію України автомобіль марки «Мазда 626», р.н. НОМЕР_1, в митному режимі «транзит», який в подальшому з території України не вивозився та у інший митний режим не поміщений, чим вчинив порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 470 МК України.

18.03.2016 постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Мірошниченка М.І. на підставі цього протоколу за перевищення встановленого строку доставки до митного органу вказаного транспортного засобу більше, ніж на десять діб, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено штраф у розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем також не взято до уваги, що невивезення вказаного транспортного засобу відбулось не з його, позивача, вини, а внаслідок протиправних дій третіх осіб, які проти волі позивача незаконно заволоділи належним йому автомобілем. Крім цього зазначив, що у відповідності до ч. 1 ст. 467 МК України адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, однак в ході судового розгляду справи встановлено, що в даному випадку з травня місяця 2014 року такий строк минув, а тому позивач не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Проаналізувавши матеріали справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального та процесуального права та неповне з'ясування обставин справи судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України передбачено ст. 381 МК України.

Згідно ст. 470 МК України встановлена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Частина 3 ст. 470 МК України передбачає, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частина 1 ст. 494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Щодо посилання суду на злочинні дії третіх осіб слід зазначити наступне.

Відповідно до Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 № 657, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 р. за № 1669/21981, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Згідно з п. 6 цього Порядку 657 у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили

Разом із заявою подаються: документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку.

Однак колегія суддів зазначає, що до Львівської митниці ДФС із письмовою заявою щодо повідомлення про обставини непереборної сили, а саме злочинні дії третіх осіб, до завершення строків транзиту позивач не звертався.

Колегія суддів зазначає, що причиною скасування оскарженої постанови також є наявність обставин, які, на думку суду першої інстанції, виключають можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення, а саме закінчення на момент винесення оскаржуваної постанови строків накладення адміністративних стягнень.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Стаття 467 МК України не визначає вичерпного переліку триваючих правопорушень.

За змістом листа роз'яснення Мінюсту України від 17.07.2007 за № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов'язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Крім цього, попередньо, листом Мінюсту України від 01.12.2003 № 22-34-1465 було також роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов'язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачено відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів. Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення. А тривати дане правопорушення може від кількох днів до кількох років, а тому вважається формально закінченим з моменту фіксування такого у протоколі про порушення митних правил.

Поряд з цим, листом Міндоходів України від 30.08.2013 №16666/7/99-99-24- 03-09-17 було роз'яснено, що обґрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, за підстав віднесення його до категорії триваючих (зокрема, недоставляння до митниці у встановлений ст. 95 МК України строк) не пізніше, ніж через 6 місяців з дня виявлення.

Враховуючи викладене, допущене порушення ч. 3 ст. 470 МК України, вчинене позивачем було триваючим та фактично виявленим лише 24.02.2016, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 24.02.2016 № 0574/20910/16 і саме з цієї дати слід відраховувати строк накладення адміністративного стягнення.

Зважаючи на те, що постановою від 18.03.2016 на позивача накладено стягнення через 23 дня після виявлення такого, колегія суддів констатує, що строк, передбачений ст. 467 МК України в дійсності пропущено не було, а тому висновок суду першої інстанції про таке був явно упередженим та безпідставно надуманим.

Даної правової думки також притримується ВАСУ в ухвалі від 09.06.2016 у справі №К/800/8583/16.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись вищенаведеним колегія суддів вважає, що оскаржена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, факт порушення позивачем митних правил доведено, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм процессуального та матеріального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 27 квітня 2017 року у справі № 461/8331/16-а скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. І. Запотічний
В. М. Каралюс
Повний текст постанови складено 20 липня 2017 року