Справа № 820/635/17
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
12 липня 2017 р. № 820/635/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Рубан. В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Абояна І.І.,

представника позивача - Савченко П.Д.,

представник відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нездійснення перерахунку розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 , як військовослужбовця, починаючи з 16.06.2014 р. протягом часу його знаходження у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 , як військовослужбовця, починаючи з 16.06.2014 р. протягом часу його знаходження у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нездійснення поновлення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення ОСОБА_2 ; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити поновлення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що її син ОСОБА_2 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та є безвісно відсутнім. 09.12.2016р. вона звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку грошового забезпечення з 16.06.2014 року та поновлення його виплат. Проте їй безпідставно відмовлено у задоволенні заяви з тих підстав, що її син був резервістом, а не військовослужбовцем, а отже на нього не поширюється дія нормативних актів, якими передбачена виплата грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, які зникли безвісти та виплата грошового забезпечення в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом. Вказані рішення та бездіяльність відповідача порушує її права та законні інтереси.

У судовому засіданні представник позивачки заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач, в судове засідання не прибув, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.115), надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника. У письмових запереченнях відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що син позивачки був призначений, проходив службу і в подальшому був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, як резервіст, а отже на нього та членів його сім`ї не поширюються соціальні гарантії, встановлені для військовослужбовців.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивачка є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 20).

Відповідно до Закону України «Про оборону України» та Указу Президента України № 454/2014 від 06 травня 2014 року «Про часткову мобілізацію» (надалі - Указ № 454/2014 ) у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки у південних і східних регіонах держави внаслідок дальшого втручання Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в державі, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 ч.1 ст. 106, ст. 112 Конституції України постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію (далі - мобілізація).

Згідно із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ МВС України від 16.06.2014 року № 120 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_2 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення строком на три роки, з присвоєнням звання «солдат резерву» (а.с. 14).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ МВС України від 25.06.2014 року № 127 солдата резерву ОСОБА_2 призначено розвідником-санітаром 3-го відділення взводу спеціального призначення 3-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення (а.с.14, зворотній бік).

На підставі розпорядження Головного управління Національної гвардії України від 11.07.2014 року № 3/2/2-844т та розпорядження начальника Північного територіального управління Національної гвардії України від 12.07.2014 року № 1/5-200т солдат резерву ОСОБА_2 , розвідник-санітар 3-го відділення 3-го взводу спеціального призначення 3-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення, вибув у службове відрядження в розпорядження начальника Антитерористичного центру Служби безпеки України для участі в антитерористичній операції, що підтверджується копією наказу від 14.07.2014 року № 143 (а.с.16).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.10.2015 року № 641/9542/15-ц ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім за останнім відомим місцем знаходження м. Іловайськ, Донецької області, початком безвісної відсутності визначено 03.09.2014 року (а.с.18-19). В силу приписів ч.1 ст.72 КАС України вказані обставини в судовому засіданні не доказуються.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 40 від 19.02.2016 року ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.17)

Із наявних у матеріалах справи копій заяв позивачки та видаткових ордерів (а.с.54-63), судом встановлено, що протягом 2015-2016 років вона отримувала грошове забезпечення за безвісти зниклого сина на підставі ч.6 ст.9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

09.12.2016 року позивачка звернулася до командування військової частини № НОМЕР_1 із заявою про проведення перерахунку розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 , як військовослужбовця з 16.06.2014 року та відновлення виплат у розмірах, визначених законодавством для членів сім`ї військовослужбовця. Листом від 23.12.2016 року № 2052 позивачці відмовлено у здійсненні перерахунку та поновленні виплат із посиланням на те, що її син був резервістом, а отже на нього та членів його сім`ї не поширюються соціальні гарантії, встановлені для військовослужбовців (а.с.11-13).

Перевіряючи оскаржувані рішення, дії відповідача на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Частиною 6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII визначено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог, посилається на те, що ОСОБА_2 був резервістом, а отже на нього та членів його родини не поширюються соціальні гарантії визначені діючим законодавством для військовослужбовців та членів їх сімей.

З цього приводжу суд зазначає, що Указом Президента України від 14.04. 2014 року № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13.04. 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» на території Донецької та Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються в т.ч. сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Національної гвардії України, яка є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Відповідно до статті 261 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» громадяни України в добровільному порядку можуть бути прийняті на службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань. Служба у військовому резерві запроваджується з метою планомірної підготовки резервістів для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань особовим складом у мирний час та воєнний час шляхом набуття та підтримання на належному рівні вмінь і навичок за військово-обліковою спеціальністю.

Згідно пунктів 8,28 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29.10.2012 року № 618/2012 зі змінами та доповненнями закінченням проходження резервістом служби у військовому резерві вважається день закінчення строку контракту. Контракт припиняється (розривається), а резервіст звільняється зі служби у військовому резерві у разі призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна Гвардія комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом. Комплектування Національної гвардії військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Положеннями ч.4 ст.2, ч.1 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. Призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу у зв`язку з мобілізацією проводяться в порядку, визначеному Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Згідно з ч.5 ст.22., п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» , пунктом 9 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України, затвердженого Указом Президента України від 10 серпня 2012 року № 470/2012 резервістів на військову службу під час оголошення мобілізації призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві. Резервісти, які перебувають на зборах, у разі оголошення мобілізації продовжують перебувати на зборах. За необхідності зазначені особи призиваються на військову службу командирами відповідних військових частин. Початком проходження військової служби вважається: день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації.

Статтею 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад та офіцерський склад. Для рядового складу військовослужбовців встановлюються такі армійські військові звання, як солдат та старший солдат. До військових звань громадян України, які перебувають у запасі чи у відставці або проходять службу у військовому резерві, додаються слова відповідно «запасу», «у відставці» або «резерву».

З наявного в матеріалах справи витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ МВС України № 120 від 16.06. 2014 року та № 127 від 25.06.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 зарахований в списки особового складу частини та на всі види забезпечення; укладено контракт про проходження служби у військовому резерві Національної гвардії України строком на 3 роки з присвоєнням звання «солдат резерву»; призначено на посаду - розвідник-санітар 3-го відділення 3-го взводу спеціального призначення 3-ї роти спеціального призначення 2-го батальйону спеціального призначення (а.с.34).

Суд також звертає увагу на те, що позивачці видане посвідчення матері військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби, серії НОМЕР_3 від 06.07.2016 року (а.с.22).

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 виконував військовий обов`язок і проходив військову службу, а не службу у військовому резерві, у зв`язку з чим відносився до категорії військовослужбовців.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до Постанови КМУ від 09.04.2014 № 111 «Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» з 18.03.2014 р. військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.

Враховуючи викладене вище, суд вважає позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нездійснення перерахунку розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 , як військовослужбовця, починаючи з 16.06.2014 р. протягом часу його знаходження у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 , як військовослужбовця, починаючи з 16.06.2014 р. протягом часу його знаходження у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, суд зазначає наступне.

Відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам затверджено наказ Міністерства внутрішніх справ України 04.07.2014 № 638, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 липня 2014 р. за № 849/25626 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у військових частинах за місцем служби (пункт 13). Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Наказом МВС України від 23.07.2014 року № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України» військовослужбовцям Національної Гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях починаючи з 01.05.2014 року, виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менше 3000 грн. у розрахунку за місяць.

Суд зауважує, що положеннями п.3,5,6 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою КМ України від 30.11.2016 року за № 884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Із долученої до матеріалів справи довідки про доходи від 15.03.2017 року № 42 (а.с.53), судом встановлено, що грошове забезпечення ОСОБА_2 , що підлягає виплаті його матері, обраховано відповідачем не в повному обсязі, виходячи з заробітної плати солдата-резервіста, а не військовослужбовця, що безпосередньо бере участь у антитерористичній операції.

Враховуючи викладене вище, з метою захисту прав позивачки, суд на підставі ч.2 ст.11 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , як матері військовослужбовця, грошове забезпечення ОСОБА_2 , обраховане як військовослужбовцю, з урахуванням всіх передбачених виплат, за період з 16.06.2014 року протягом часу його знаходження у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нездійснення поновлення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення ОСОБА_2 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити поновлення виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення ОСОБА_2 , то суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII, пунктом 6 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою КМ України від 30.11.2016 року за № 884 передбачено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими.

У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Отже термін виплати грошового забезпечення члену сім`ї військовослужбовця, який зник безвісти має певні межи, які визначені датою виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Із долученого до матеріалів справи наказу начальника в/ч НОМЕР_1 від 19.02.2016 року № 40, судом встановлено, що ОСОБА_2 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07.10.2015р. у справі № 641/9542/15-ц про визнання його безвісно відсутнім, отже у відповідача відсутні підстави для поновлення виплат грошового забезпечення його матері.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2 Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нездійснення перерахунку розміру грошового забезпечення ОСОБА_2 , як військовослужбовця, починаючи з 16.06.2014 р. протягом часу його знаходження у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , як матері військовослужбовця, грошове забезпечення, ОСОБА_2 , обраховане як військовослужбовцю, з урахуванням всіх передбачених виплат, за період з 16.06.2014 року протягом часу його знаходження у списках особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

4. В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

5. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

7. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена 17.07.2017 р.

Суддя Рубан В.В.