Справа № 676/2290/17а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 676/2290/17а

Головуючий у 1-й інстанції: Бондар О.О.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

18 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Дереховської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янець - Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Кам'янець - Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними.

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2017 року - без змін.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила суд задовольнити її.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач працював з24 березня 1980 року газоелектрозварювальником 4 розряду цеху № 6 на Кам'янець-Подільському заводі «Електроприлад», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1.

З 1 січня 1988 року у зв'язку з введенням нових умов праці і перетарифікації позивачу встановлений 4-й розряд по професії газоелектрозварювальника.

З 3 травня 1988 року ОСОБА_2 переведений муляром-бетонувальником 4 розряду цеху № 28.

З 1серпня 1989 року ОСОБА_2 переведений зварювальником 4 розряду будівельного цеху № 28.

Як вбачається з архівної довідки міського архіву Камянець-Подільської міської ради №2803 від 12 жовтня 2010 року, ОСОБА_2 з 1 січня 1992 року згідно наказу № 1354-к від 16 грудня 1991 року - зварювальнику 4 розряду 6с встановлено доплату за шкідливі умови праці в розмірі 4% тарифної ставки. З 30 листопада 1995 року позивач звільнений як зварювальник ВКБ постатті 38 КЗпП Україниза власним бажанням.

Загальний стаж роботи позивача на Кам'янець-Подільському заводі «Електроприлад» на посадах газоелектрозварювальника та зварювальника складає з 24 березня 1980 року по 03 травня 1988 року та з 1 серпня 1989 року по 30 листопада 1995 року.

Як вбачається з листа УПФ України в місті Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області за №2922/05 від 28.12.2011 року, ОСОБА_2 звернувся до УПФ України в місті Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. У зв'язку з відсутністю довідки про уточнюючий характер роботи з ВАТ Кам'янець-Подільський завод «Електрон» та витягів з наказу про проведення атестації робочих місць, позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах.

Відповідно пункту «б» частини першоїстатті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року (Закон № 1788-ХІІ), право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно статті 62 Закону № 1788-ХІІосновним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442(далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова № 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України № 41 від 1 вересня 1992 року (далі - Методичні рекомендації).

Із зазначених нормативних актів видно, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Порядок проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Положеннями Порядку проведення атестації робочих місць визначено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІта Порядку проведення атестації робочих місць, дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІє встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року, 17 березня 2015 року (справи №№ 21-183а13,21-519а14, 51-585а14 відповідно) та від 12 квітня 2016 року (справа № 21-6501а15).

Таким чином, не проведення атестації робочих місць або відсутність відомостей про її проведення не є правовою підставою для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

З 24 березня 1980 року по 3 травня 1988 року та з1 серпня 1989 року по 30 листопада 1995 року позивач працював газоелектрозварювальником та зварювальником на Кам'янець-Подільському заводі «Електроприлад», яка передбачена Списком № 2 розділу XXXII «Загальні професії», затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 2 серпня 1956 року № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах», та Списком № 2 розділу ХХХIII «Загальні професії», затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

З розрахунку УПФ України в місті Кам'янці-Подільському та Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області, стаж роботи позивача на Кам'янець-Подільському заводі «Електроприлад» за вказаний період, становить 12 років 8 місяців 25 днів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зарахувати період роботи позивача до 21 серпня 1992 року до стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії відповідно до Списку № 2, оскільки у цей період для підтвердження пільгового стажу не потрібно було проводити атестацію.

Що стосується зарахування періоду роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 30 листопада 1995 року для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ за Списком №2, позивачем не доведено факт проведення атестації робочого місця за вказаний період роботи, яка є необхідною умовою для виникнення у нього права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно пункту «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 липня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.