Справа № 818/48/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 р.Справа № 818/48/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.03.2017р. по справі № 818/48/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач), в якому просила суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22 грудня 2016 року № /51718, яким збільшено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 12 927,34 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 231,84 грн; № /51717, яким збільшено суму зобов'язання з військового збору на 1 031,17 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 257,79 грн.; визнати протиправною та скасувати вимогу від 22 грудня 2016 року про сплату боргу (недоїмки) № 4/51719 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 27 038,97 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення від 22 грудня 2016 року № /51720 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 2 852 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 року вказаний позов задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на обґрунтованість та об'єктивність рішення суду першої інстанції, просив залишити її без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області проведено планову виїзну документальну перевірку ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, правильності нарахування та плати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2015.

У висновках акту перевірки від 02.12.2016 року №3577/18-19-13-04/НОМЕР_1/220 зазначено, що перевіркою встановлено порушення:

1)п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 ст.7, ч.3 ст.7, п.4 ч.1 ст.1, п.11 ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», із змінами та доповненнями, внаслідок чого донараховано до сплати в бюджет єдиного внеску в сумі 27038,97 грн., в тому числі за 2013 р. - 2962,23 грн., за 2014 р. - 222,23 грн., за 2015р. - 23854,51 грн.

2)п. 164.1 ст.164, п. 167.1 ст.167, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ, внаслідок чого донараховано до сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 12927,34 грн., в тому числі за 2013 р. - 1790,70 грн., за 2014 р. - 824,89 грн., за 2015 р. - 10311,75 грн.

3)ч. 3, ч. 5 ст. 24 Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року.

4) пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176, пп. 161 п.10 р.20 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ, приватному підприємцю проведеною перевіркою було нараховано до сплати в бюджет військового збору з чистого доходу отриманого від підприємницької діяльності в сумі 1031,17 грн., в т.ч. по періодах: за 2015 рік на 1031,17 грн.

За наслідками перевірки 22.12.2016 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № /51717 про збільшення зобов'язання з сплати військового збору на 1031,17 грн., застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 257,79 грн.; податкове повідомлення-рішення № /51718, яким збільшено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 12927,34 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3231, 84 коп.; рішення про застосування штрафних санкцій в сумі 2852 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Крім того, 22.12.2016 відповідачем направлено позивачці вимогу про сплату боргу (недоїмки) в сумі 27038,97 грн. з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Позивач, не погодившись із вказаними рішеннями відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності винесених ним податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Щодо визначення перевіркою завищення валових витрат на загальну суму 86182,28грн., в т.ч. за 2013 рік на суму 11938 грн., за 2014 рік на суму 5499,28 грн., за 2015 рік на суму 68745 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 177 ПК України для фізичних осіб-підприємців об'єктом оподаткування податком на доходи є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг). Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, які пов'язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов'язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Так, відповідно до акту перевірки відповідачем в ході її проведення встановлено завищення позивачем валових витрат за 2013-2015 роки на загальну суму 86182,28 грн. за рахунок включення до їх складу витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, що не були використані позивачкою в господарській діяльності.

При цьому, відповідач вказує, що в 2013 році позивачем придбано товарів на загальну суму 485167 грн. (без ПДВ) та включено до складу податкового кредиту 97033 грн., в 2014 році придбано товарів на загальну суму (без ПДВ) 347620 грн. та включено до податкового кредиту 69524 грн. В 2015 придбано товарів на суму 873621грн. (без ПДВ), включено до складу податкового кредиту 174723грн. (т.1 а.с. 32-33).

Згідно з п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в редакції, що діяла на момент господарських відносин, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України, в редакції, що діяла на момент господарських відносин, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: п. 138.4. Витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг».

Виходячи із вищезазначеного твердження, перевіркою встановлено витрати, які виникли в результаті включення вартості товарно-матеріальних цінностей, що не були реалізовані або використані у підприємницькій діяльності та разом з тим, обліковуються на залишках. При цьому, в акті перевірки відсутній чіткий зміст порушення, а також відсутній перелік первинних документів, які підтверджують факт порушення, що є порушенням пп.2.3.2.2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 N 395 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 р. за N 607/23139, а саме: у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за коленим відображеним в акті фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) діяльності платника податків та операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення: у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

В порушення вищевказаних норм, посадовими особами контролюючого органу не викладено змісту порушення, відсутнє жодне посилання на нормативний акт, наслідком порушення якого стало завищення витрат.

Висновок про включення до складу витрат вартості товарів, що не були використані в господарській діяльності відповідачем зроблено на підставі порівняння вартості придбаних товарів в кожному з наведених періодів з вартістю товарів, що знаходились в залишку на початок та кінець періодів (т.1 а.с. 77-78).

З копій декларацій з податку на додану вартість вбачається, що зазначені відповідачем в акті перевірки суми, витрачені позивачем на придбання товарів повністю відповідають сумам, що містяться в 10.1 декларацій з ПДВ ( т. 1 а.с.149- т. 2 а.с. 1-65).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при розрахунку витрат відповідачем прийнято до уваги лише операції з придбання товарів у платників ПДВ. Інші витрати не враховувались. Відповідачем таке твердження ніякими доказами не спростовано.

Разом з тим, позивачем надано копії платіжних доручень, видаткових накладних та виписок з особового рахунку відповідно до яких в періоді, що перевірявся, нею здійснювалось придбання товарів у осіб, що не є платниками ПДВ та без сплати податку (т. 1 а.с. 86-133). Відповідно, ці операції не відображались в деклараціях з податку на додану вартість, а витрати на придбання цих товарів не були враховані відповідачем при визначенні розміру витрат та оподатковуваного доходу.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що твердження відповідача про завищення ОСОБА_1 витрат та заниження тим самим доходу, що є об'єктом оподаткування податком на прибуток, базою для нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування та військового збору є безпідставним.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що перевірка була призначена та проведена з порушенням вимог закону, а саме за окремими видами зобов'язань, що є порушенням вимог п. 77.3 ст. 77 ПК України. З наказу про призначення перевірки, повідомлення та акту перевірки вбачається, що відповідачем була призначена та проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 22-48). За таких обставин, твердження апелянта про призначення та проведення відповідачем перевірки за окремими видами зобов'язань є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів зазначає, відповідачем не доведено правомірності винесених ним податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та податкової вимоги.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.12.2016 № /51718, яким збільшено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 12 927,34 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3 231,84 грн; № /51717, яким збільшено суму зобов'язання з військового збору на 1 031,17 грн., застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 257,79 грн.; вимогу від 22.12.2016 № 4/51719 про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 27 038,97 грн.; рішення від 22.12.2016 № /51720 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 2 852 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 22.03.2017р. по справі № 818/48/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Старостін В.В.

Повний текст ухвали виготовлений 18.07.2017 р.