Справа № 825/542/16
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року м. Київ К/800/25878/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Швеця В.В.,

Пасічник С.С.,

Стародуба О.П.,

провівши у порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київської області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 пред'явив в суд позов, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №80 о/с від 19 лютого 2016 року в частині звільнення його відповідно до пункту 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції у запас Збройних сил (через службову невідповідність);

- поновити його на посаді;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 19 лютого 2016 року №80 о/с в частині звільнення позивача на підставі пункту 5 частини 1 статті 77 (через службову невідповідність) Закону України «Про Національну поліцію».

Поновлено позивача на посаді поліцейського відділу поліції зони Чорнобильської АЕС Головного управління національної поліції в Київській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь позивача середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 17872,16 грн.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування ухвалених ними рішень та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи та рішення, що приймалися під час її розгляду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справах з вересня 2007 року. Наказом Головного управління Національної поліції у Київській області №1 о/с від 7 листопада 2015 року ОСОБА_4., відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» призначено на посаду поліцейського відділу поліції зони Чорнобильської АЕС, присвоївши йому спеціальне звання «старший сержант поліції».

Згідно з відомістю-протоколом комісії ГУ НП Київської області №16.00000108 від 5 січня 2016 року ОСОБА_4 було включено до переліку осіб, які мали проходити співбесіду.

За результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення атестаційною комісією (більшістю голосів) прийнято рішення про те, що позивач не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби через службову невідповідність, що підтверджується атестаційним листом від 11 січня 2016 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №80 о/с від 19 лютого 2016 року старшого сержанта поліції ОСОБА_4 поліцейського відділу поліції зони Чорнобильської АЕС звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Підставою слугував висновок атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Київській області від 11 січня 2016 року.

Не погоджуючись з наказом про звільнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження ними служби в Національній поліції України регулюються нормами Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Крім того, згідно пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Тобто, зазначений пункт Закону України «Про Національну поліцію» не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді як під час прийняття, так і після прийняття на службу в поліцію для подальшого проходження служби.

Тоді як, відповідно до приписів частини першої статті 57 Закону України «Про Національну поліцію» атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Перелік підстав для атестування визначено у частині другій статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», так, атестування поліцейських проводиться:

1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність;

3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Кожна з зазначених підстав для проведення атестування повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути зумовлене існуванням реальних підстав до звільнення, як то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі особистої заяви позивача, наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 7 листопада 2015 року №1 о/с позивача призначено на посаду поліцейського відділу поліції зони Чорнобильської АЕС Головного управління Національної поліції в Київській області, з присвоєнням спеціального звання «старший сержант поліції», отже позивача прийнято на службу до поліції на умовах, визначених пунктами 9 та 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» шляхом видання наказу про призначення за його згодою.

Крім того, судами досліджено, що зі змісту наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 23 листопада 2015 року №16 вбачається, що він не містить посилань на підстави для атестування поліцейських, передбачені частиною другою статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», тоді як в ньому вказано лише про мету проведення атестування.

Водночас, судами встановлено, що атестування позивача проведено у порядку атестації усіх поліцейських Національної поліції з метою оцінки їх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, що відповідає положенням частини 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Окрім цього, рішення (висновок) атестаційної комісії, оформленого протоколом №15,00000108.1196 від 11 січня 2016 року, так як воно проведено всупереч Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 17 листопада 2015 року №1465.

Наведене підтверджується відсутністю мотивів, якими комісія керувалась під час прийняття такого рішення, зокрема, в протоколі відсутні будь-які посилання на обставини, що свідчать про недостатній рівень теоретичних знань та професійних якостей позивача, чи інші дані, які б свідчили про його низький професійний потенціал; невідповідність позивача оновленим вимогам суспільства до професії поліцейського, інших обставин, що свідчать про невідповідність особи позивача посаді, яку він займає.

Враховуючи, що мета атестування, визначена у частині 1 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», не утворює самостійну підставу для проведення атестування і перебуває у системному взаємозв'язку з вичерпними підставами, визначеними у частині 2 статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», тобто, цей Закон не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 цього Закону, суди дійшли вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, оскільки правові підстави для проведення атестації позивача були відсутні.

Частиною першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, відсутні жодні доводи на підтвердження обґрунтованості та правомірності рішення (висновку) атестаційної комісії, як і не надано обґрунтованих доводів щодо неможливості прийняття відносно позивача іншого, ніж передбаченого підпунктом 4 пункту 15 Розділу ІV Інструкції №1465, висновку, зокрема, займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Також колегія суддів зазначає, що результати тестування обов'язково враховуються атестаційною комісією, однак вони не мають вирішального значення та мають оцінюватись разом з іншими матеріалами, що були подані до атестування, і відповідно, таке рішення, незалежно від форми його оформлення (протокол, окремий акт), повинно бути мотивованим, детальним і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 19 лютого 2016 року №80 о/с в частині його звільнення та поновлення на посаді поліцейського відділу зони Чорнобильської АЕС Головного управління Національної поліції в Київській області, підлягають задоволенню.

Також, судом першої інстанції правильно вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошового утримання за час вимушеного прогулу.

Таким чином, в межах доводів касаційної скарги, порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, якщо визнає, що при їх ухваленні суди не порушили норми матеріального та процесуального права.

З огляду на те, що доводи касаційної скарги правильності висновку судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, останні під час розгляду справи вірно застосували норми матеріального права та не порушили норми процесуального права, відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для скасування прийнятих ними рішень відсутні.

Керуючись статями 220, 220-1, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області відхилити, а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Судді В.В. Швець

С.С. Пасічник

О.П. Стародуб