Справа № 569/9956/16-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 липня 2017 року м. Київ К/800/22893/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швед Е.Ю., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року

у справі № 569/9956/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Рівненської митниці Державної фіскальної служби, в.о. заступника начальника Рівненської митниці ДФС- начальника УБ з МП-Михалюка В.М.

про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці Державної фіскальної служби України та в.о. заступника начальника Рівненської митниці ДФС- начальника УБ з МП-Михалюка В.М., в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення митних правил № 0326/20407/16 від 07 липня 2016 року.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга позивача, в якій він, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що позивач надав усі необхідні документи, які підтверджують наявність обставин непереборної сили, що стали перешкодою виконання ним приписів чинного законодавства.

Як вбачається з доданих до касаційної скарги судових рішень, 08 червня 2016 року о 21 год. 33 хв. в зону митного контролю митного поста «Городище» Рівненської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «MERSEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіки Польща), кузов НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1, який слідував з України в Республіку Білорусь в приватних справах.

У ході митного контролю, встановлено, що 07 квітня 2016 року через митний пост «Володимир-Волинський» Волинської митниці ДФС, ОСОБА_1 ввіз автомобіль марки «MERSEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіки Польща), кузов НОМЕР_2. Вказаний транспортний засіб позивачем заявлено до митного контролю у режимі «транзит» та ввезений на територію України по смузі руху «зелений коридор».

Термін вивезення автомобіля марки «MERSEDES BENZ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (країна реєстрації Республіки Польща), кузов НОМЕР_2 за межі митної території України закінчився 17 квітня 2016 року з 24 год. 00 хв.

За вказаним фактом головний державний інспектор митного поста "Городище" Рівненської митниці ДФС Курач С.П. 08 червня 2016 року склав протокол про порушення митних правил № 0326/20407/16, копію якого позивач отримав.

Також, позивача повідомлено під розписку про місце, дату та час розгляду справи.

07 липня 2016 року в.о. заступник начальника Рівненської митниці ДФС - начальник УБ з МП ОСОБА_5 виніс постанову № 0326/20407/16 про порушення митних правил, відповідно до ч. 3 ст. 470 МК України та наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі п"ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позову, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ст. 470 МК України передбачена відповідальність за порушення строків доставки товарів, транспортних засобів, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів.

Ч. 3 ст. 470 МК України також передбачено, що перевищення встановленого ст. 95 МК України строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із ч. 1 ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України. У митний режим транзиту можуть бути поміщені товари, транспортні засоби комерційного призначення незалежно від їх митного статусу.

Ст. 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 252 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Також слід зазначити, що підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, є повідомлення митного органу про факт аварії чи дії непереборної сили, а тому оскільки позивачем не виконано цього обов'язку то і в митного органу не було можливості здійснити перевірку цих обставин.

Суд апеляційної інстанції встановив, що на час звернення до митних органів 16 квітня 2016 року так і згідно з довідкою та акту прийому-передачі виконаних робіт від 08 червня 2016 року, виданих ФОП ОСОБА_6 щодо ремонтних робіт по заміні передніх пневмоподушок з амортизаторами та розвал-сходження в період з 16 квітня 2016 року по 08 червня 2016 року, позивачем не надано доказів того, що зазначені пошкодження виникли внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили.

Проте, посилання позивача на надані документи щодо перебування автомобіля на ремонті судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги, оскільки позивачем не надано жодних доказів того, що ним було вчасно, відповідно до норм ст. 192 МК України, повідомлено про ці обставини та надано відповідні документи митному органу.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що вказаний ремонт транспортного засобу був вимушеним і зумовлений аварією, протиправними діями третіх осіб чи дією обставин непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції, дійшов правильного та обгрунтованого висновку про те, що обставини на які посилається позивач з приводу ремонту автомобіля, не настали внаслідок аварії та не є обставинами непереборної сили, отже, не можуть бути застосовані у розумінні ч. 1 ст. 460 МК України, а тому і звернення позивача до митниці 16 квітня 2016 року з повідомленням щодо неможливості своєчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу у зв'язку з його ремонтом не має значення для вказаної справи, оскільки таке звернення може бути пов"язано лише з існуванням факту аварії чи дії обставин непереборної сили

Доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом вказаної норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи, порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення щодо того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку з ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі № 569/9956/16-а.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.Ю. Швед