Справа № 462/5975/16-а
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/5157/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Пруса Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора другого взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції у місті Львові лейтенанта поліції Чабаренка Юрія Олеговича про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора другого взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції у місті Львові лейтенанта поліції Чабаренка Юрія Олеговича, в якому просив Визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія АР № 348451 від 3 листопада 2016 року інспектора патрульної поліції другого взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції у місті Львові лейтенанта поліції Чабаренка Юрія Олеговича про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що постанова про адміністративне правопорушення є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності достатніх доказів, оскільки така зупинка була вимушена у зв'язку із несправністю автомобіля. Крім того, всупереч положенням ст. 258 КУпАП відповідач не склав протоколу, хоча позивач категорично заперечує допущене порушення та свою вину. Розгляд же справи про адміністративне правопорушення відбувався заочно, постанова винесена у його відсутності, про існування якої він дізнався через декілька днів після винесення.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 28 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора другого взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції у місті Львові лейтенанта поліції Чабаренка Юрія Олеговича про визнання незаконною та скасування постанови відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись із таким рішенням суду, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова винесена незаконно, з грубим порушенням норм КАС України, в зв'язку з чим просить таку скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що жодних доказів його вини, по справі, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, показів свідків, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показань технічних приладів чи технічних засобів, чи інших доказів по справі, на момент розгляду адміністративної справи не було та відповідачем не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання вимог апеляційної скарги та представника відповідача на її заперечення, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, зокрема відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії АР №348451 від 03 листопада 2016 року ОСОБА_1 03 листопада 2016 року у м. Львові на перехресті вул. Пилипа Орлика - Мазепи керуючи транспортним засобом марки «Опель Вектра», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку ближче 10 метрів до пішохідного переходу та ближче 10 метрів до перехрестя та не виставив знак аварійної зупинки.

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача визнано винним у вчиненні адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, на підтвердження пояснень щодо незаконності, неправомірності та необґрунтованості оскаржуваної постанови, позивачем не представлено жодних доказів. Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги покликання позивача на несправність автомобіля та вимушену зупинку, оскільки як вбачається із відеозапису, наданого відповідачем, на момент виявлення правопорушення, позивач ОСОБА_1 залишив автомобіль марки «Опель Вектра», державний номерний знак НОМЕР_1, не виставив знак аварійної зупинки та окрім того, після розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач безперешкодно запустив двигун автомобіля та покинув місце вчинення адміністративного правопорушення, а тому суд переконаний, що покликаючись на несправність автомобіля позивач намагався уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Також, суд першої інстанції вважає безпідставним твердження позивача ОСОБА_1 про відсутність роз'яснень прав позивачу при розгляді справи та порушення порядку її розгляду, оскільки із відеозапису, наданого відповідачем, чітко вбачається, що інспектором патрульної поліції були неодноразово роз'яснені права ОСОБА_1, запропоновано допомогу у їх реалізації та бути присутнім при розгляді даної справи, однак позивач зловживаючи своїми правами, намагався затягнути та перенести розгляд справи про адміністративне правопорушення, не покликаючись на жодні істотні обставини, не скористався наданими йому правами, а відтак суд переконаний, що така поведінка позивача була спрямована виключно на уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Разом з тим, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції безпідставним, виходячи з наступного.

Зокрема, стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів КУпАП:

ст. 222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

ст.251 - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов'язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що ОСОБА_1 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Також складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що із відеозапису з нагрудної камери інспектора патрульної поліції, який переглянуто судом апеляційної інстанції дійсно вбачається, що наявність технічних несправностей автомобіля позивача, оскільки той не заводився.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування судом апеляційної інстанції постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на викладене, оскільки постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга є підставною і оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198 п.3, 202 п.1, 205 ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 28 березня 2017 року у справі № 462/5975/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серія АР № 348451 від 3 листопада 2016 року інспектора патрульної поліції другого взводу першої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції у місті Львові лейтенанта поліції Чабаренка Юрія Олеговича про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В. М. Каралюс
судді В. С. Затолочний
повний текст постанови виготовлений 18.07.17 З. М. Матковська