Справа № 815/3795/16
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3795/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Федусика А.Г.,

- Яковлєва О.В.,

при секретарі - Берекет Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Прокуратури Одеської області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Одеської області про визнання противоправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2( далі- ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Прокуратури Одеської області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Одеської області № 1426к від 01.07.2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих регіональної прокуратури та з органів прокуратури; стягнути з прокуратури Одеської області середній заробіток за час вимушеного прогулу; зобов'язати відповідача поновити ОСОБА_2 на раніше займаній посаді або іншій рівнозначній посаді прокуратури Одеської області та скасувати у трудовій книжці запис про його звільнення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 зазначає, що Наказом прокурора Одеської області № 1426 к від 01.07.2016 року, з яким позивача ознайомлено 04.07.2016 року, його звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури та з органів прокуратури. Підставами для звільнення, які зазначені у оскаржуваному наказі наказі , стало порушення ОСОБА_2 ст.19 Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури. У спірному наказу не зазначено жодної норми законодавства, а також будь-якого пункту Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, який позивачем було порушено. Позивач також вказує,що оскаржуваний наказ виданий за результатами службової перевірки, з наказом про призначення якої та її результатами він не ознайомлений. Фактично ж на думку позивача підставою для звільнення слугував факт проведення в службовому кабінеті ОСОБА_2 26.04.2016 року обшуку в рамках кримінального провадження № 000026, в якому він мав статус свідка і не мав жодного відношення до подій, які є предметом розслідування. Наполягаючи на протиправність його звільнення, ОСОБА_2 звернувся до суду за захистом своїх порушених трудових та конституційних прав.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Одеської області № 1426к від 01 липня 2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих регіональної прокуратури та з органів прокуратури. Поновлено ОСОБА_2 на раніше займаній посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадження слідчих регіональної прокуратури з 02 липня 2016 року. Стягнуто з прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 02 липня 2016 року по 14 листопада 2016 року в сумі 52 862,78 грн. (п'ятдесят дві тисячі вісімсот шістдесят дві грн. 78 коп.). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Прокуратура Одеської області звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. При цьому в апеляційній скарзі вказано, що з урахуванням обставин даної справи підстави для звільнення позивача з посади прокурора та з органів прокуратури повністю узгоджуються з нормами частини 1 статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України, статей 19,43 Закону України «Про прокуратуру».

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Прокуратури Одеської області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в органах прокуратури працював з липня 2001 року, з 14 квітня 2016 року працював на посаді прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури. Класний чин-радник юстиції, присвоєний наказом Генерального прокурора України від 25 листопада 2014 року № 1648к. Присягу працівника прокуратури прийнято 04 лютого 2011 року, з положеннями Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури ознайомлений 28 грудня 2012 року.

На підставі наказу прокуратури області від 29 квітня 2016 року № 180 комісією у складі: заступника прокурора області старшого радника юстиції Саулка О.І. (голова комісії), прокурора відділу запобігання правопорушенням у територіальних прокуратурах управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України з місцем дислокації у прокуратурі Одеської області старшого радника юстиції Завадського В.А., начальника відділу організаційного та правового забезпечення старшого радника юстиції Безименко Н.М., начальника відділу роботи з кадрами старшого радника юстиції Пімонова Г.П., прокурора відділу роботи з кадрами юриста 1 класу Федорова М.М., начальника управління нагляду у кримінальному провадженні старшого радника юстиції Кічука Ю.В. було проведено службову перевірку щодо причетності посадових осіб прокуратури області до вимагання грошових коштів у розмірі 40 000 доларів США за закриття кримінального провадження № 0000100 стосовно ОСОБА_10, оформленої висновком від 29 червня 2016 року. /а.с. 63-75/

Приводом для проведення службової перевірки стали відповідні відомості, викладені у мережі Інтернет, зокрема публікації, викладені 27 квітня 2016 року в Інтернет-виданнях «prokurorska-pravda.today» та інших. Так, в мережі з'явилася інформація про те, що працівниками військової прокуратури Південного регіону України спільно з працівниками УСБУ в Одеській області 26 квітня 2016 р. проведено обшуки в службових кабінетах та за місцем проживання низки працівників прокуратури Одеської області, які нібито вимагали грошові кошти за закриття кримінального провадження.

За результатами комісія дійшла висновку вважати службову перевірку за фактом причетності посадових осіб прокуратури області до вимагання коштів у розмірі 40 000 доларів США за закриття кримінального провадження № 0000100 стосовно ОСОБА_10, досудове розслідування у якому здійснювалося другим слідчим відділом слідчого управління прокуратури області, закінченою.

У висновках, серед іншого, зазначено, що за допущені порушення вимог ст.19 Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_2 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 1 наказу прокуратура Одеської області від 01 липня 2016 року № 1426к за порушення вимог ст.19 Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у частості та непідкупності органів прокуратури, звільнено радника юстиції ОСОБА_2 з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури та з органів прокуратури.

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що прокуратурою Одеської області ,яка заперечує проти задоволення адміністративного позову, не надано доказів, які б підтвердили ту суттєву обставину,що позивач порушив ст.19 Закону України «Про прокуратуру», Присягу працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури. При цьому суд першої інстанції також прийшов до висновку,що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу №1426 к від 01.07.2016 року про звільнення позивача діяв без врахування фактичних обставин, які підлягали встановленню в ході призначеної службової перевірки - тобто без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення(дія).

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Наказом Генерального прокурора України від 24 вересня 2014 року №104 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України (далі Інструкція).

Згідно п.2.2.4. Інструкції службове розслідування перевірка може проводитись за наявності, зокрема, у засобах масової інформації відомостей про ганебний вчинок працівників прокуратури а також про події за їх участі які можуть викликати суспільний резонанс.

З матеріалів справи, підставою для проведення службової перевірки був факт розміщення у мережі Інтернет відомостей щодо причетності посадових осіб прокуратури Одеської області до вимагання коштів за закриттям кримінального провадження. При прийнятті наказу про призначення службової перевірки у відповідача не було об'єктивної можливості достеменно встановити коло причетних до цієї події осіб, тому як в статтях, які містилися в Інтернеті, було зазначено різну інформацію щодо кількості осіб причетних до вищезазначених подій

Пунктом 7 Інструкції передбачено права особи, стосовно якої проводиться службове розслідування (перевірка):

7.1. отримувати інформацію про підстави проведення службового розслідування (перевірки), склад комісії, заявляти обґрунтовані клопотання про відвід голови або членів комісії. Таке клопотання розглядаються у триденний строк керівником органу прокуратури, який призначив службове розслідування (перевірку). Повідомлення про прийняте рішення надається у письмовій формі;

7.2. брати участь у службовому розслідуванні (перевірці), у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, у встановленому порядку подавати документи, які мають значення для його проведення;

7.3. висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування (перевірки), оскаржувати дії або бездіяльність голови ти членів комісії;

7.4. відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України;

7.5. порушувати питання про витребування додаткових документів, одержання додаткових пояснень осіб тощо;

7.6. отримувати повідомлення про завершення службового розслідування перевірки;

7.7. у семиденний строк після отримання повідомлення про завершення службового розслідування перевірки ознайомлюватись і затвердженим висновком.

7.8. у десятиденний строк з дня ознайомлення зі змістом висновку про результати службового розслідування (перевірки) оскаржити його керівнику, який призначив службове розслідування (перевірку) прокурору вищого рівня та у встановленому порядку до суду.

Судова колегія вважає, що в матеріалах справи, відсутні докази, які б свідчили про порушення при проведенні перевірки будь-яких прав позивача визначених Інструкцією. В матеріалах справи є в наявності письмові пояснення позивача від 21.05.16р., т.т. в період службової перевірки, оскільки наказ№180 про проведення службової перевірки був прийнятий 29 квітня 2016 року.Період перевірки також свідчить про достатність часу для того, щоб ОСОБА_11 реалізував на етапі службової перевірки всі свої права ,передбачені п.7 Інструкції.

Згідно ст. 4 Закону України "Про прокуратуру" організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховної Ради України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховною Радою України від 06 листопада 1991 року №1796-XII, передбачено, що працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя.

Відповідно до ч.3 та п.4 ч.4 ст. 19 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов'язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом. Також, прокурор зобов'язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Правила прокурорської етики визначені Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, який затверджено Наказом Генерального прокурора України 28 листопада 2012 року №123.

При виконанні службових обовязків працівник прокуратури має дотримуватися загальноприйнятих норм моралі та поведінки, бути взірцем добропорядності, вихованості і культури. Порушення трудової та виконавської дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для працівника прокуратури і тягнуть за собою у відповідних випадках передбачену законом відповідальність. Працівник прокуратури повинен використовувати ввірене йому службове майно бережливо та лише за призначенням.

Працівник прокуратури, зокрема, не має права допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс (ст.ст. 15, 18 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Згідно ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Пунктом 5 ч.1 ст. 43 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України "Про прокуратуру" на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

1) догана;

2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора України);

3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Згідно правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року у справі №21-403а12, аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Тобто, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм, а дисциплінарне правопорушення пов'язується лише з порушенням правових вимог щодо проходження публічної служби. Аналогічна правова позиція викладена також в Постановах Верховного Суду України від 04 червня 2013 року №21-167а13 та від 09 липня 2013 року №21-217а13.

Відповідно до положень Закону України "Про прокуратуру", Дисциплінарного статуту прокуратури України, особливість дисциплінарної відповідальності працівників прокуратури полягає і в тому, що вона настає не тільки за порушення допущенні під час проходження служби, а й за допущені проступки, що можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи до військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України 08 лютого 2016 року звернулася громадянка ОСОБА_10 із заявою на неправомірні дії слідчого Слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_13, які вимагають від неї 40 000 доларів США за ненаправлення до суду обвинувального акту за обвинуваченням її у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, та закриття кримінального провадження № 0000100 від 21 жовтня 2015 року.

Так, слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_12 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 21 жовтня 2015 року за ч.3 ст.368 КК України за заявою виконувача обов'язків директора TOB «Торгівельний дім Левада» ОСОБА_14 стосовно ОСОБА_10 Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні доручено групі прокурорів відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури, старшим якої призначено прокурора цього ж відділу ОСОБА_2.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_10 військовою прокуратурою Південного регіону України до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 лютого 2016 року внесено відомості за № 000026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у лютому 2016 року громадянин ОСОБА_15, який є рідним братом начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_16 - безпосереднього керівника прокурора цього ж відділу ОСОБА_2, висловив прохання ОСОБА_10, як підозрюваній у кримінальному провадженні № 0000100 від 21 жовтня 2015 року, надати неправомірну вигоду в сумі 45 000 доларів США за те, що він, ОСОБА_15, з використанням службового становища свого брата ОСОБА_16, сприятиме прийняттю службовими особами прокуратури Одеської області процесуальних рішень щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_10 та повернення їй вилучених речей і документів.

ОСОБА_15 22 квітня 2016 року повідомив ОСОБА_10, що частину обумовленої суми неправомірної вигоди вона має одразу передати шляхом складання і передачі йому розписки про начебто одержання у слідчого ОСОБА_12 вилучених під час обшуку її житла грошових коштів у сумі 39 800 доларів США та 6 000 гривень, які будуть розподілені серед службових осіб прокуратури Одеської області, а решту неправомірної вигоди в сумі 5 000 доларів США - передати йому готівкою, після фактичного одержання у слідчого ОСОБА_12 копії постанови про закриття кримінального провадження № 0000100 від 21 жовтня 2015 року та вилучених у неї речей і документів, за винятком зазначених грошових коштів.

Тоді ж ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_15 склала і передала йому розписку про нібито одержання у слідчого ОСОБА_12 вилучених під час обшуку її житла вказаних грошових коштів.

Старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000100 від 21 жовтня 2015 року - прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_2 зазначене кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, 22 квітня 2016 року закрито на підставі п.3 ч. 1 ст.284 КПК України.

23 квітня 2016 року в приміщенні 2 слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 2а, у службовому кабінеті слідчого ОСОБА_12 ОСОБА_10 отримала від останнього копію постанови про закриття кримінального провадження щодо неї, а також вилучені у неї речі і документи, за винятком грошових коштів у сумі 39 800 доларів США та 6 000 гривень.

У той же день, ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_15 склала і передала останньому для подальшої передачі службовим особам прокуратури Одеської області нову розписку про начебто одержання у слідчого ОСОБА_12 вилучених під час обшуку її житла грошових коштів в сумі 39 800 доларів США та 6 000 грн., але датовану 23 квітня 2016 року.

Тоді ж ОСОБА_15 повідомив ОСОБА_10 про необхідність передати йому ще 5 000 доларів США готівкою за сприяння з використанням службового становища свого брата ОСОБА_16 прийняттю службовими особами прокуратури Одеської області процесуальних рішень щодо закриття кримінального провадження відносно неї та повернення їй вилучених речей і документів.

Безпосередньо після отримання другої частини неправомірної вигоди у розмірі 5 000 доларів США від ОСОБА_10, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України, у порядку ст. 208 КПК України 26 квітня 2016 року затримано ОСОБА_15 Наступного дня, 27 квітня 2016 року, військовою прокуратурою Південного регіону України йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.

Під час розслідування кримінального провадження № 000026 від 08 лютого 2016 року працівниками військової прокуратури Південного регіону України, спільно із працівниками УСБУ в Одеській області, на підставі ухвал слідчого судді Жовтневого району м. Запоріжжя, 26 квітня 2016 року проведено обшуки в службових кабінетах та за місцем проживання працівників прокуратури області ОСОБА_16, ОСОБА_2 та ОСОБА_12, як осіб, причетних до вчинення вимагання грошових коштів у сумі 40 000 доларів США у ОСОБА_10 При цьому ці грошові кошти у вищевказаних приміщеннях були відсутні. Разом з цим, у службовому кабінеті № 14 другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області, який займає слідчий в ОВС цього відділу ОСОБА_12, вилучено матеріали кримінального провадження № 0000100 від 21 жовтня 2015 року разом із наглядовим провадженням по ньому, а також інші речові докази по кримінальному провадженню № 000026 від 08 лютого 2016 року, згідно протоколу обшуку від 26 квітня 2016 року. Також обшуки були проведені у заступника прокурора області ОСОБА_17 та начальника слідчого управління ОСОБА_3

З висновку службової перевірки від 29 червня 2016 року вбачається,що опитати ОСОБА_16 не вдалося можливим через його перебування на лікарняному.

Відповідно наданих 21 травня 2016 року письмових пояснень ОСОБА_2 пояснив, що з 20 січня 2016 року ним здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000100, відомості про яке внесено до ЄРДР 21 жовтня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Після призначення його старшим групи прокурорів у даному кримінальному провадження, у зв'язку із тим, що ОСОБА_10 повідомлено про підозру та чотирьохмісячний строк досудового розслідування спливав 29 лютого 2016 року ним наприкінці січня-початку лютого 2016 року у приміщенні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області була вивчена частина матеріалів кримінального провадження і він не вбачав підстав для направлення обвинувального акту за ч.3 ст.368 КК стосовно ОСОБА_10 до суду.

Стосовно вказаного ОСОБА_2 доповів на нараді, яка мала місце на початку лютого 2016 року, та на якій були присутні начальник слідчого управління прокуратури області ОСОБА_18, слідчий в ОВС другого слідчого відділу ОСОБА_12 та начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях ОСОБА_16

За результатами наради заступником прокурора Одеської області Добросердовим А.Р. слідчому в ОВС другого слідчого відділу ОСОБА_12 надано вказівку про надання позивачу всіх матеріалів кримінального провадження для вивчення, а ОСОБА_2 - для вивчення матеріалів кримінального провадження, про що позивачем написано відповідну розписку.

Після вивчення позивачем матеріалів кримінального провадження позивачем протягом декількох днів складено довідку з посиланням на здобуті докази та матеріали кримінального провадження повернуті слідчому з ОВС другого слідчого відділу ОСОБА_12 Складену довідку позивачем передав начальнику відділу ОСОБА_16 для подальшої передачі заступнику прокурора області ОСОБА_17

Через декілька днів при заступнику прокурора області ОСОБА_17 знов відбулась робоча оперативна нарада з цих же питань, за результатами якої вирішено, що недостатньо доказів для направлення обвинувального акту стосовно ОСОБА_10 до суду за ч. 3ст. 368 КК України та позивачу надано вказівку про вивчення практики суду щодо можливості направлення обвинувального акту до суду за іншою статтею обвинувачення, а саме за статтями 189 або 369-2 КК України.

За результатами вивчення судової практики позивачем складено ґрунтовну довідку про те, що здобутих доказів недостатньо для направлення обвинувального акту стосовно ОСОБА_10 за ст.ст. 189, 368, 369-2 КК України, та в її діях вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України, однак суми збитків недостатньо для повідомлення про підозру за цією статтею.

Через декілька днів, а саме 24-26 лютого 2016 року, на робочій оперативній нараді по іншому кримінальному провадженню, при заступникові прокурора Одеської області ОСОБА_17 позивач запитав що йому робити з кримінальним провадженням стосовно ОСОБА_10, на що йому вказали, що про дану ситуацію доповіли заступнику Генерального прокурора України - прокурору Одеської області ОСОБА_1, який також погодився з тим, що доказів для направлення обвинувального акту до суду стосовно ОСОБА_10 за ч.3 ст.368 КК України недостатньо, позивачу необхідно звертатись до суду з клопотаннями про продовження строку відсторонення від посади та строку виконання обов'язків, передбачених ст. 194 КПК України, направити запит до Державної екологічної інспекції України з метою отримання даних про проведення ДЕІ в Одеській області перевірок підприємств. Після отримання цих даних необхідно допитати директорів цих підприємств з метою виявлення можливих додаткових зловживань ОСОБА_10

Позивачем були підготовлені та направлені до суду першої інстанції відповідні клопотання, які були розглянуті суддею та задоволені. У зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні участь в суді при розгляді цих клопотань позивач не приймав.

Приблизно 20-21 квітня 2016 року начальник відділу ОСОБА_16 повідомив позивачу, що на оперативній нараді, яка відбулась 19 квітня 2016 року (позивач перебував у відрядженні у м. Арциз Одеської області) при заступникові прокурора Одеської області ОСОБА_17 необхідно терміново прийняти рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 за ч.3 ст. 368 КК України, так як у разі виявлення додаткових фактів зловживання нею службовим становищем та необхідності повідомлення про підозру за ст.364 КК України необхідно зберегти строки розслідування, який спливав 02 травня 2016 року.

За результатами досудового розслідування позивачем 22 квітня 2016 року стосовно підозрюваної у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 прийнято рішення про закриття кримінального провадження за ч.3 ст. 368 КК України, внесено відповідні відомості до ЄРДР, та в цей же день декілька екземплярів постанов про закриття кримінального провадження стосовно особи позивачем особисто передано слідчому в ОВС другого слідчого відділу ОСОБА_12

У службовому кабінеті позивача, за домашньою адресою та адресою його батьків 26.04.2016 р. на підставі ухвал суду працівниками військової прокуратури Південного регіону України за участю працівників УСБУ в Одеській області проведено обшуки.

Згідно ухвал суду обшуки проводились в рамках кримінального провадження № 0000026 від 08 лютого 2016 року та в ухвалах зазначено, що адвокат ОСОБА_13, який діє на підставі вказівок отриманих від слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_12 вимагають у ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 40000 доларів США за ненаправлення обвинувального акту стосовно неї до суду та закриття кримінального провадження.

Позивач зазначав,що жодного відношення до цих подій він не має. Будь-яких незаконних дій не вчиняв, ОСОБА_10 та її захисників ніколи не бачив, будь з ким ні про що стосовно ОСОБА_10 не домовлявся.

Будь-яких речових доказів, документів та грошових коштів, вилучених під час досудового розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_10 та які перебували на зберіганні у слідчому управлінні прокуратури Одеської області позивач від будь-кого ніколи не отримував.

Згідно відображених у висновку службової перевірки від 29 червня 2016 року пояснень ОСОБА_12, з 20 листопада 2016 року до 26 квітня 2016 року ним проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 21 жовтня 2015 року , у якому 02 листопада 2015 року колишньому виконувачу обов'язків начальника Державної екологічної інспекції в Одеській області ОСОБА_10 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Так, ОСОБА_12 звернув увагу, що під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до нього неодноразово звертався оперуповноважений УСБУ в Одеській області Стратинський, який наполегливо підбурював викликати підозрювану ОСОБА_10 та запропонувати їй повернути вилучені під час обшуку її житла грошових коштів у сумі 40 000 доларів США на умовах передачі у якості неправомірної вигоди частини їх них. Свої доводи працівник УСБУ в Одеській області нібито мотивував тим, що вказане рішення узгоджено з його керівництвом, і крім цього безпосередньо ОСОБА_10 дала згоду на це, проте особисто від ОСОБА_12 вона хоче отримати гарантії та вести з ним перемовини з даного приводу.

Стосовно проведених обшуків працівниками військової прокуратури Південного регіону України разом із працівниками УСБУ в Одеській області в рамках кримінального провадження № 0000026 від 08 лютого 2016 року позивач зазначив, що ці дії були направлені не на викриття корупційної діяльності працівників прокуратури Одеської області в рамках кримінального провадження № 0000100 від 21 жовтня 2015 року, а на створення умов для уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_10 та інших осіб.

Водночас службовою перевіркою встановлено, що під час обшуку, проведеного за адресою: м. Одеса, вул. Щорса, 2а, у службовому кабінеті № 14 слідчого ОСОБА_12 у сейфі, в порушення п.21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, виявлено пакети та конверти з грошовими коштами за іншими кримінальними провадженнями, що підтверджується аркушами 3-4 протоколу обшуку від 26 квітня 2016 року.

ОСОБА_20 в ході службової перевірки пояснив, що слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_12 проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 21 жовтня 2015 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

На протязі січня - квітня 2016 року у заступника прокурора області ОСОБА_17 неодноразово проводились оперативні наради, на яких заслуховувався стан досудового розслідування, надавались вказівки про проведення тих чи інших слідчих дій, направлення запитів, отримання інформації тощо. На останній нараді, яка відбулася у другій половині квітня поточного року, було прийнято рішення про те, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 необхідно закрити, а у самому кримінальному провадженні проводити подальше досудове розслідування. Разом з цим, ОСОБА_20 пояснив, що 22 квітня 2016 року слідчий ОСОБА_12 повідомив йому, що процесуальний керівник у кримінальному провадженні - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_2 22 квітня 2016 року виніс постанову про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 Цього ж дня це підтвердив і сам ОСОБА_2 Наступного дня, 23 квітня 2016 року ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_20, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження процесуальний керівник доручив йому повернути ОСОБА_10 вилучені у неї речові докази, що він і зробив в подальшому 25 квітня 2016 року, хоча не уточнив, які саме речові докази це були.

Окрім цього, ОСОБА_20 зазначив, що відповідно до вказівки виконувача обов'язків прокурора області він добровільно, за відсутності відповідної ухвали суду, надав слідчому військової прокуратури Південного регіону України провести огляд його службового кабінету. За його результатами нічого знайдено не було, ніякі речі та документи не вилучались. Про вказане він одразу повідомив виконувача обов'язків прокурора області ОСОБА_21 та заступника прокурора області ОСОБА_17

Заступник начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва ОСОБА_17 підтвердив, що стан досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000100 від 21 жовтня 2015 року неодноразово заслуховувався на оперативних нарадах за його участю. За результатами заслуховування слідчому надавались вказівки про проведення слідчих дій, направлених на збирання доказів сторони обвинувачення. Основним питанням у цьому кримінальному провадженні була проблематичність доведення факту наявності зв'язку між підозрюваною ОСОБА_10 та страховою компанією, на рахунок якої перераховувались грошові кошти підприємствами, які перевірялись Екологічною інспекцією.

На оперативній нараді, яка відбулася 19 квітня 2016 року за участю начальника слідчого управління ОСОБА_3, заступника начальника слідчого управління - начальника другого слідчого відділу ОСОБА_20, начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_16 та слідчого другого слідчого відділу ОСОБА_12, усі учасники висловили думку про відсутність достатніх доказів для направлення до суду обвинувального акту стосовно ОСОБА_10 На думку ОСОБА_17 її дії можливо було кваліфікувати за ст.364 КК України. За результатами вищевказаної наради начальником відділу ОСОБА_16 висловлено позицію щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 за ст.368 КК України, продовження розслідування за фактом одержання неправомірної вигоди та доопрацювання протягом місяця фактів вчинення зловживань нею службовим становищем. Після чого у місячний строк необхідно скасувати постанову прокурора про закриття кримінального провадження та скерувати обвинувальний акт стосовно ОСОБА_10 до суду. За вказівкою ОСОБА_17 ОСОБА_16 мав підготувати протокол оперативної наради та надати йому проект постанови прокурора про закриття кримінального провадження стосовно підозрюваної ОСОБА_10, чого останнім в подальшому зроблено не було.

У своїх поясненнях ОСОБА_17 звернув увагу, що на оперативній нараді ним особисто декілька разів доводилась вимога про те, що у разі прийняття рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 будь-які речі слідчий та прокурор нікому не повертають, оскільки вони будуть використовуватися як докази при доведенні її вини за ст.364 КК України, а у разі повернення вказаних речових доказів сторона обвинувачення втратить усі можливості доведення вини підозрюваної.

Стосовно вилучених у ОСОБА_10 грошей ОСОБА_17 пояснив, що з доповідей ОСОБА_3 та ОСОБА_20 був переконаний, що вони передані для зберігання до банківської установи.

Про те, що прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_2 прийнято рішення про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_22 ОСОБА_17 стало відомо 26 квітня 2016 року, під час проведення слідчих дій у його службовому кабінеті працівниками військової прокуратури Південного регіону України. Про вчинення будь-яких незаконних дій працівниками прокуратури області ОСОБА_16, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 йому нічого відомо не було.

ОСОБА_3 надав аналогічні ОСОБА_20 пояснення в частині проведення оперативних нарад та прийняття на останній із них рішення щодо закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_10.

Згідно з поясненнями ОСОБА_3 26 квітня 2016 року у його службовому кабінеті, за місцем мешкання та реєстрації на підставі ухвал слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, працівниками військової прокуратури Південного регіону України разом із працівниками УСБУ в Одеській області проведено обшуки, в ході яких нічого незаконного знайдено та вилучено не було. Із тексту ухвал суду вбачалось, що обшуки проведено в рамках кримінального провадження № 0000026 від 08 лютого 2016 року за фактом вимагання слідчим ОСОБА_12. разом із адвокатом ОСОБА_13 неправомірної вигоди у ОСОБА_10 в сумі 40 000 доларів США за ненаправлення обвинувального акту стосовно неї до суду та закриття кримінального провадження.

На думку ОСОБА_3 ці обшуки проведено безпідставно, по надуманим мотивам, з метою його дискредитації, оскільки в ухвалах суду не вказано яким чином він причетний до викладених у них обставин. ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_13 та ОСОБА_10 він ніколи не бачив, з ними не знайомий і жодного разу не спілкувався, будь-яких протиправних дій не вчиняв, ніяких незаконних доручень своєму підлеглому - слідчому ОСОБА_12 не надавав.

На момент складання висновку (як і на момент судового розгляду даної справи) досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000026 від 08 лютого 2016 року за підозрою ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України, а також щодо невстановлених працівників прокуратури області, триває.

У висновку службової перевірки зазначено, що вищеуказана подія стала предметом обговорення у засобах масової інформації, набула негативного громадського резонансу, викликала сумніви у чесності та непідкупності працівників прокуратури та завдала шкоди авторитету органів прокуратури України.

Під час службової перевірки комісією враховано, що факти неналежного виконання службових обов'язків начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_16 та прокурором цього ж відділу ОСОБА_2 є непоодинокими, однак належних висновків після накладення дисциплінарних стягнень вони не зробили.

У висновку також констатовано, що ОСОБА_16, ОСОБА_2 та ОСОБА_12 вчинили дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, чим грубо порушили вимоги Закону України «Про прокуратуру», Присягу працівника прокуратури України, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, підривають авторитет органів прокуратури та є несумісними з подальшим перебуванням на роботі в органах прокуратури.

Також, службовою перевіркою встановлено факти неналежної організації досудового розслідування та прорахунки у профілактично-виховній роботі з боку начальника слідчого управління прокуратури області ОСОБА_3 та колишнього заступника прокурора області, нині - заступника начальника управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва ОСОБА_17

Аналогічні порушення встановлено в діях заступника начальника слідчого управління - начальника другого слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_20 Окрім цього, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов'язків ОСОБА_20 втратив контроль за підлеглим - слідчим ОСОБА_12., не проконтролював передачу ним речових доказів у вигляді готівки у національній валюті України та іноземній валюті для зберігання уповноваженому банку.

Крім того у висновках службового розслідування, серед іншого, зазначено, що за допущені порушення вимог ст.19 Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 10, 15, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_2 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Оцінюючи вищевикладений висновок службової перевірки, як єдину підставу для видання оскаржуваного наказу, суд першої інстанції зазначав, що комісією при проведенні службової перевірки повно, об'єктивно та всебічно не з'ясовано обставини події, у зв'язку з якою проводиться перевірка (час, місце, спосіб, наслідки тощо) та не проведено незалежного дослідження фактичних обставин в аспекті викладених в мережі Інтернет відомостях. Натомість у висновку комісія обмежилася викладом обставин, які були розміщені в Інтернет-публікаціях.

Суд вважав,що у висновку службової перевірки не зазначено про наявність у діянні позивача ознак дисциплінарного проступку, адміністративного чи кримінального правопорушення, іншого ганебного вчинку, їх мотиви, як це передбачено п.10 Інструкції.

Крім того суд першої інстанції в обгрунтуванння своєї позиції зазначав, що будь-якого причинно-наслідкового зв'язку між прийнятим позивачем рішенням про закриття кримінального провадження із викладеними в мережі Інтернет публікаціями в аспекті ролі позивача в означеній ситуації службовою перевіркою не встановлено. Також такого зв'язку не доведено й в ході судового розгляду справи.

Колегія суддів вважає цей висновок суду першої інстанції, передчасним.

Згідно п. 3 статті 86 КАС України суд оцінює належність і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підставою винесення оскарженого наказу від 01.07.2016 і притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є матеріали та висновок службової перевірки від 29.06.2016, яку проведено на підставі наказу від 29.04.2016 № 180 за фактом причетності посадових осіб прокуратури області до вимагання грошових коштів у розмірі 40000 доларів США за прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження № 0000100 стосовно ОСОБА_10, досудове розслідування у якому здійснювалося другим слідчим відділом слідчого управління прокуратури області.

Приводом для проведення службової перевірки стали відповідні відомості, викладені у мережі Інтернет.

Зокрема, у публікаціях, викладених 27.04.2016 року в Інтернет - виданнях «http://ргоkurorska-ргаvda.todау» та інших, оприлюднено інформацію про те, що працівниками військової прокуратури Південного регіону України спільно із працівниками УСБУ в Одеській області 26.04.2016 року проведено обшуки в службових кабінетах і за місцем проживання низки працівників прокуратури області.

У зв'язку з цим, військовою прокуратурою Південного регіону України до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2016 року внесено відомості за № 000026 за ознаками кримінального правопорушення за частиною З статті 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у лютому 2016 року ОСОБА_15, (родич колишнього начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_16 - безпосереднього керівника прокурора цього ж відділу ОСОБА_2.), висловив прохання ОСОБА_10 про надання неправомірної вигоди в сумі 45000 доларів США за те, що він з використанням службового становища ОСОБА_16 сприятиме прийняттю службовими особами прокуратури області процесуальних рішень щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_10 та повернення їй вилучених речей і документів.

При цьому, ОСОБА_10 на прохання ОСОБА_15 у лютому 2016 року та 23.04.2016 року склала і передала йому розписки про нібито одержання у слідчого ОСОБА_12 вилучених під час обшуку її житла коштів в сумі 39,8 тисяч доларів США та 6000 гривень. При отриманні в подальшому копії постанови про закриття кримінального провадження щодо неї, вказані грошові кошти ОСОБА_10 не отримано.

Під час розслідування кримінального провадження № 000026, від 08.02.2016, працівниками військової прокуратури спільно із працівниками УСБУ в Одеській області, на підставі ухвал слідчого судді 26.04.2016 року проведено обшуки в службових кабінетах та за місцем проживання працівників прокуратури області ОСОБА_16, ОСОБА_2 та ОСОБА_12, як осіб, причетних до вчинення вимагання грошових коштів.

Указана подія стала предметом обговорення у засобах масової інформації, набула негативного громадського резонансу, викликала сумніви у чесності та непідкупності працівників прокуратури та завдала шкоди авторитету органів прокуратури.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні доручено групі прокурорів відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури, старшим якої призначено прокурора цього ж відділу ОСОБА_2, яким 22.04.2016 року прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження № 0000100 на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України.

Колегія суддів вважає, що Одеським окружним адміністративним судом в порушення положень статей 11, 70, 86 КАС України при перевірці обґрунтованості спірного наказу від 01.07.2016 не надано належної правової оцінки наявності взаємозв'язку між процесуальним рішенням про закриття вказаного кримінального провадження,яке прийняв позивач та одночасно установленим обставинам у провадженні № 000026 щодо вимагання коштів за закриття провадження № 0000100, що свідчить про наявність дій, які можуть викликати сумніви у об'єктивності та неупередженості прокурора.

Судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою, що процесуальне рішення позивача від 22.04.2016 про закриття кримінального провадження № 0000100 сприяло вчиненню злочину за статтею 368 КК України щодо вимагання неправомірної вигоди за прийняття вищезазначеного рішення та одночасно не враховано його протиправність з огляду на те, що постанову від 22.04.2016 скасовано 11.07.2016 Генеральною прокуратурою України як таку, що винесено у порушення вимог КПК України.

Посилання суду першої інстанції на повноваження прокурора, що закріплені у статті 36 КПК України при прийнятті незаконного процесуального рішення як на одну з підстав для скасування спірного наказу та одночасно ігнорування факту скасування постанови від 22.04.2016 є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам статті 11, 70 КАС України.

При цьому, безпідставними є наведені у постанові суду висновки щодо узгодженості правової позиції про закриття кримінального провадження № 0000100, оскільки за результатами обговорення стану досудового розслідування у цій справі на оперативній нараді у квітні 2016 року визначено лише підготовку і надання керуючому заступнику прокурора області проекту постанови про закриття даного кримінального провадження.

Отже, ОСОБА_2 22.04.2016 року самостійно прийнято необґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження №0000100 за відсутності узгодженої спільної позиції про закриття провадження, проігноровано ухвалену за результатами наради вказівку щодо підготовки і погодження проекту процесуального документу та внесено відповідні відомості до ЄРДР України.

Між тим, вказівки на самостійне прийняття позивачем такого рішення і винесення відповідної постанови з реєстрацією в ЄРДР України не надавались, у зв'язку з чим судом безпідставно враховано доводи позивача щодо лише виконання спільного рішення щодо закриття кримінального провадження № 0000100, які є необґрунтованими та такими, що не відповідають матеріалам проведеної службової перевірки.

Колегія суддів приймає до уваги те, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду у справі №815/7401/16,було скасовано постанова Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року та прийнята нова постанова, якою відмовлено ОСОБА_12 у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу прокурора Одеської області Жученка О.Д. №2627к від 23 листопада 2016 року»Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», прийнятого за результатами той же самої службової перевірки.

Вказаним судовім рішенням судом апеляційної інстанції встановлено,що в даній спірній ситуації наявне порушення слідчим ОВС другого слідчого відділу управління прокуратури Одеської області ОСОБА_12 порядку зберігання речових доказів, а також наявний обґрунтований сумнів у його об'єктивності, неупередженості, чесності та непідкупності, як працівника прокуратури, а наказ про його звільнення є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів також приймає до уваги і те,що ОСОБА_2 здійснював процесуальне керівництво справи, досудове розслідування якої здійснював ОСОБА_12 и саме постановою ОСОБА_2 від 22.04.2016 року, якої було закрито провадження за підозрою ОСОБА_10, виконання її в частині повернення ОСОБА_10 майна, арешт якого скасовано, було доручено слідчому ОСОБА_12

Отже колегією суддів встановлено і наявність неналежного виконання своїх обов'язків щодо контролю за своїм підлеглим ОСОБА_12 в рамках вищевказаної кримінальної справи і наявності взаємозв'язку між процесуальним рішенням про закриття вказаного кримінального провадження,яке прийняв позивач та одночасно установленим обставинам у провадженні № 000026 щодо вимагання коштів за закриття провадження № 0000100, що свідчить про наявність дій, які можуть викликати сумніви у об'єктивності та неупередженості прокурора.

Таким чином колегія суддів вважає,що у зв'язку з тим,що матеріалами службової перевірки встановлено, що ОСОБА_2 вчинено дії, які порочать звання прокурора, ним допущено неналежне виконання службових обов'язків, а також грубо порушено вимоги Закону України «Про прокуратуру», Присягу працівника прокуратури України, ґ положень статей 10, 15, 18 Кодексу професійної етики і поведінки працівників прокуратури, а тому звільнення позивача відбулося на підставі, які відображені у наказі прокурора Одеської області №1426к від 01.07.2016 року про звільнення ОСОБА_2, та характер накладеного дисциплінарного стягнення, відповідають ступеню вини та характеру вчиненого позивачем проступку, а отже наказ є законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при винесенні рішення неповністю з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, тому відповідно до ст. 202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п.3, п.4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Прокуратури Одеської області - задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2016 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до прокуратури Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, поновлення на посаді - відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі (після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.В. Яковлєв