Справа № 802/1019/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 липня 2017 р. Справа № 802/1019/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни,

Суддів: Альчука Максима Петровича

Вільчинського Олександра Ванадійовича

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяні Олександрівні

представника позивача: ОСОБА_2

представника третьої особи: Довбенко М.П.

без участі відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: Міністерства внутрішніх справ України; третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Ліквідаційна комісія УМВС України у Вінницькій області

про: визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України; третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Ліквідаційна комісія УМВС України у Вінницькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно наказу ГУНП у Вінницький області №35 о/с від 29.02.2016 року його було звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію". В подальшому, ОСОБА_4 пройшов обстеження у Вінницькій обласній медико - соціальній експертній комісії, за результатами якого позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

У відповідності до вимог Порядку №850 "Про умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" затвердженого постановою КМ України від 21.10.2015 року позивач звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області та отримано висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" в зв'язку із інвалідністю.

В подальшому, матеріали перевірки були направлені до ДФОП МВС України. Однак, рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 відповідачем не прийнято, в зв'язку із чим позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність МВС України та зобов'язати прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги в розмірі 206 700 грн. у зв'язку із встановлення ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми отриманої під час виконання службових обов'язків;

- зобов'язати МВС України надіслати рішення про призначення та виплату ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги в розмірі 206 700 грн. у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок травми отриманої під час виконання службових обов'язків, голові ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області для видання наказу про виплату такої допомоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити адміністративний позов з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Натомість на адресу суду надійшли письмові заперечення за вх. № 15273 з яких слідує, що останній не погоджується з адміністративним позовом та просить суд відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала щодо заявлених вимог посилаючись на те, що позивача було звільнено з органів поліції у відповідності до положень Закону України "Про національну поліцію". Відтак, підстави для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України "Про міліцію" та Порядку №850 відсутні.

Колегія суддів, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Як свідчать матеріли справи, ОСОБА_4 з 1995 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом ГУ НП у Вінницькій області від 07.11.2015 року прийнятий на службу до Національної поліції України та призначений на посаду старшого оперуповноваженого Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області з присвоєнням спеціального звання майор поліції.

В подальшому, наказом ГУ НП у Вінницькій області №35 о/с від 29.02.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції.

Відповідно до висновку Вінницької обласної медико - соціальної експертної комісії від 23.03.2016 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок травми пов'язаної з виконанням службових обов'язків.

На підставі висновку МСЕК позивач 30.03.2016 року із заявою звернувся до ліквідаційної комісії про виплату грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності.

В квітні 2016 року ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області підписано висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" ОСОБА_4, які в подальшому 18.04.2016 були направлені до ДФОП МВС України для виплати одноразової грошової допомоги.

Однак, відповідачем рішення щодо позивача не прийнято, а документи були повернуті до ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ОСОБА_4 посилається на те, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», а також Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції".

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Однак, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Так, вказаний Закон було опубліковано в газеті Голос України, 06.08.2015 року, а тому датою набрання ним чинності є 07.11.2015. Саме з цієї дати втратив чинність і Закон України «Про міліцію», у тому числі і його ст. 23.

При системному аналізі вищенаведених правових норм, суд вважає, що до спірних правовідносин положення Порядку №850 не підлягають застосуванню.

Як убачається з матеріалів справи, позивача 07.11.2015 року прийнято на службу до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, а відповідно до наказу ГУ НП у Вінницькій області №35 о/с від 29.02.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції.

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 вказаного вище Закону, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (Пункт 3 частини першої статті 97 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2097-VIII від 08.06.2017).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який визначає умови та механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Аналіз положень Порядку №850 та Порядку №4 дає підстави для висновку, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності проводиться саме за останнім місцем служби. Таким чином, заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби.

29.02.2016 позивач згідно наказу звільнений зі служби в поліції, а як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло 23.03.2016 року (а.с. 15).

Згідно з п. 1 р. ІІІ Порядку № 4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

Відповідно до п. 3 р. ІІІ Порядку №4 заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Пунктом 5 вказаного розділу передбачено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) із документами, що визначені цим пунктом.

Пунктами 1, 2 р. IV Порядку №4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналізуючи вищевикладене колегія суддів дійшла до висновку, що підставою для підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, прийняття рішення про призначення виплати ОГД є відповідна заява (рапорт) за формою, встановленою додатком 1 Порядку №4, що подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського - позивача (у випадку загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського) або до підрозділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансових підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві.

Однак, як слідує з матеріалів даної адміністративної справи, позивач подав письмову заяву до Голови ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області (а.с.14), а не переліченим вище органам, що в свою чергу свідчить про порушення процедури (етапності) звернення до відповідних органів для призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Надаючи оцінку бездіяльності відповідача щодо нерозгляду документів ОСОБА_4, а повернення їх до Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області без прийнятого рішення, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до Порядку №850, зокрема п. 9 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як повідомлено представником третьої особи, що не заперечувалось представником позивача, направлені матеріали перевірки на виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_4 були повернуті відповідачем до Ліквідаційної комісії без прийнятого рішення.

У постанові від 13.06.2017 у справі № 21-1393а17 ВСУ роз'яснив, що для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов'язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов'язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Суд зазначив, що протиправна бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов'язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб'єкта владних повноважень, були об'єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

07.11.2015 позивача прийнято на службу до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, тобто з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію", відтак порядок та умови призначення ОГД для нього врегульовано Порядком №4 .

За наведених вище обставин, суд вважає, що оскільки питання призначення ОГД за Порядком №850 не розповсюджуються на позивача, то і підстави для прийняття рішення про призначення або відмови у суб'єкта владних повноважень (МВС України) за вказаним Порядком були відсутні, що виключає допущену бедіяльність.

Відтак, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов'язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги, та надіслати його голові ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області для видання наказу про виплату такої допомоги.

За приписами ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини другої ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої відповідачем не виконано.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість та невмотивованість позовних вимог, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя/підпис/Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддів:/підпис/Альчук Максим Петрович

/підпис/Вільчинський Олександр Ванадійович

З оригіналом згідно:

Суддя:

Секретар: