Справа № 266/1415/17
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дзюба М.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року справа №266/1415/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Васильєвої І.А., Ястребової Л.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 червня 2017 року в адміністративній справі №266/1415/17 за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в Приморському районі міста Маріуполя №3203/02 від 03 березня 2017 року про відмову в перерахунку пенсії; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 22 лютого 2017 року у розмірі 88% від суми заробітної плати, з урахуванням сум матеріальної допомоги на, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, отримані за останні календарні 24 місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (тобто з 01.01.2009 року по 31.12.2010 рік), та зобов'язати сплатити недоотримані суми пенсій з 22.02.2017 року.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 червня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення УПФУ в Приморському районі міста Маріуполя №3203/02 від 03 березня 2017 року про відмову ОСОБА_3 в перерахунку пенсії.

Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01 березня 2017 року у розмірі 88 відсотків від суми заробітної плати, з урахуванням сум матеріальної допомоги на, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, грошової винагороди державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади, отримані за останні календарні 24 місяці роботи перед зверненням за призначенням пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (тобто з 01.01.2009 року по 31.12.2010 рік), та зобов'язано сплатити недоотримані суми пенсій з 01.03.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій апелянт з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову, ухвалити нову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, Закону України «Про державну службу». Апелянт зазначає, що відповідно до ст. 33 цього Закону матеріальна допомога не відноситься до надбавок та доплат, які включаються до заробітку для перерахунку пенсії.

Крім цього, на час звернення позивача з заявою про перерахунок діяв Закон №889, яким визначено право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723, але норми, які регулюють порядок перерахунку Законом №889 не передбачені.

Також звертає увагу на порушення судом першої інстанції процесуальних норм щодо стягнення судового збору з відповідача, оскільки ЗУ «Про судовий збір» пенсійні органи звільненні від сплати судового збору.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п. 2 ч. 1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку в УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області з 26.01.2011 року як отримував пенсії відповідно до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», яка належить до виду спеціальних пенсій та призначається відповідно до Закону України «Про державну службу», виходячи з розміру 88% від заробітної плати.

Згідно довідки Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», від 22.01. 2017 року № 01-4 індексації та інші виплати за період з 01.01.2009 року по 01.01.2011 року ОСОБА_3 становили: матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі 5739 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально - побутових питань у розмірі 2684 грн., індексація заробітної плати у розмірі 4802 грн. та грошова винагорода державним службовцям за сумлінну безперервну працю в органах державної влади у розмірі 6080 грн..

На всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Сума заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, становить 19305,40 грн.. Довідка видана на підставі особових рахунків за 2009-2010 роки(а.с.19).

22 лютого 2017 року позивач звернулася до УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області з заявою, в якій просила здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням інших виплат, які зазначені у довідці від 22.01. 2017 року № 01-4 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) відповідно до ЗУ « Про державну службу».

Рішенням від 03 березня 2017 року №695 відповідачем відмовлено позивачу в перерахунку пенсії.(а.с.20)

Відмова мотивована тим, що з 26 січня 2011 року їй призначено пенсію відповідно до статті 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Пенсія службовців в органах місцевого самоврядування належить до виду спеціальних пенсій та призначається відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу». Діючим законодавством не передбачено перерахунок пенсії в зв'язку з набуттям чинності Закону №889.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично отримував матеріальну допомогу на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, а також грошову індексацію доходів тощо, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому при визначення розміру пенсії вказані виплати повинні братися до уваги.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в зарахуванні «інших виплат» при обчисленні заробітку для призначення пенсії та зобов'язання відповідача зарахувати вказані виплати при призначенні пенсії - обґрунтованим з огляду на наступне.

Статтею 33 Закону України «Про державну службу» визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям перераховується виходячи від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Стаття 1 Закону України «Про оплату праці» визначає заробітну плату як винагороду, обчислену, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначена структура заробітної плати. Так, заробітна плата включає:

основну заробітну плату, яка є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

додаткову заробітну плату, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, рішення відповідача з відмови у врахуванні суми матеріальної допомоги на оздоровлення, вирішення соціально-побутових питань, індексації тощо є протиправними.

Колегія суддів вважає, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, повинні враховуватися в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Такої позиції дотримується й Верховний Суд України в постанові від 20.02.2012 р. в справі № 21-430а11.

Стосовно посилання апелянта на те, що на дату звернення позивача за перерахунком втратила чинність стаття 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII, якою було врегульовано порядок та умови перерахунку пенсії державних службовців, колегія суддів зазначає, що позивач звернувся з позовом та заявою щодо перерахунку пенсії за відновленням своїх прав, порушених при призначені йому пенсії, під час якого при обрахунку його заробітної плати для перерахунку пенсії були враховані не всі складові заробітної плати. Отже, у даному випадку підлягають застосуванню норми, які діяли на дату призначення пенсії позивача.

Оскільки ОСОБА_3 мала право на визначення розміру пенсії з врахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати тощо при її призначенні, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про здійснення такого перерахунку з 01.03.2017 року.

Стосовно доводів апеляційної скарги про необґрунтованість стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як визначено ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позов ОСОБА_3, яка не є суб'єктом владних повноважень за цією справою, до УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя - суб'єкта владних повноважень в розумінні ст..ст.2,3 КАС України, - задоволено.

На підставі приписів ч.1 ст.94 КАС України судом першої інстанції стягнуто на користь позивача підтверджені судові витрати по справі (а.с.1) за рахунок бюджетних асигнувань пенсійного органу, тобто у повній відповідності до вимог процесуальних норм.

При цьому процесуальні норми права не містять обмежень щодо неможливості стягнення судових витрат, якщо суб'єкт владних повноважень не має коштів на сплату судового збору.

Відтак, доводи апелянта про необґрунтованість стягнення витрат позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є неспроможними.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 червня 2017 року в адміністративній справі №266/1415/17 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 червня 2017 року в адміністративній справі №266/1415/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді І.А. Васильєва

Л.В. Ястребова