Справа № 813/4018/16
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

813/4018/16

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпіцька Л.Т.

розглянувши матеріали касаційної скарги Галицької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 р. у справі № 813/4018/16 за позовом Галицької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Толензе», Управління державної реєстрації Львівської міської ради про визнання недійсними змін до установчих документів, зобов’язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

Галицька об’єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень до адміністративного позову, просила визнати недійсними зміни до установчих документів в частині пов’язаних із зміною місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Толензе» на Львівську область, м.Львів, вул.Пимоненка, буд.3 та зобов’язати відділ державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління державної реєстрації Львівської міської ради внести запис щодо скасування державної реєстрації змін до установчих документів, пов’язаних із зміною місцезнаходження Товариства на Львівську область, м.Львів, Сихівський район, вул.Пимоненка, буд.3.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 р., залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 р., в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник ставить питання про скасування ухвалених у справі судових рішень, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Вирішуючи даний спір суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що у разі виникнення у суб'єкта господарювання необхідності змінити місцезнаходження, цією особою за своїм попереднім місцезнаходженням подається державному реєстратору реєстраційна картка з визначенням нового місцезнаходження та інші документи передбачені Законом № 755-IV, а державному реєстратору не надано право вимагати додаткових документів, які не передбачені вказаним Законом. Державний реєстратор вносить дані до Єдиного державного реєстру щодо зміни місцезнаходження, а реєстраційну справу передає державному реєстратору за новим місцезнаходження суб'єкта підприємницької діяльності.

При цьому, Закон № 755-IV не передбачає право чи обов'язок державного реєстратора при встановленні контролюючим органом відсутності підприємства за юридичною адресою, відповідно при зміні ним адреси, скасовувати державну реєстрацію чи визнавати недійсними зміни до установчих документів.

Як передбачено пп.20.1.37 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб’єктів господарювання.

Відповідно до п.12.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 за №1588, в редакції чинній на час звернення із позовом до суду, (далі – Порядок №1588) щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону №755-IV наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням є підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи.

Отже, факт відсутності юридичної особи за її місцезнаходженням є підставою, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 38 Закону №755-IV, для внесення запису до Єдиного державного реєстру про таку відсутність та звернення до суду з позовом про припинення юридичної особи, а не скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Окрім цього, відповідно до п.19-1.1 ст.19-1 ПК України, контролюючі органи виконують такі функції, зокрема: контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; реєструють та ведуть облік платників податків, осіб, які здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням, проводять диференціацію платників податків; забезпечують достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, об'єктів оподаткування та об'єктів, пов'язаних з оподаткуванням.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган може звертатися до суду з вимогами про визнання недійсними змін до установчих документів та скасування державної реєстрації змін до установчих документів не у всіх випадках, а лише в тих, коли він діє на реалізацію своїх владних повноважень, визначених положеннями ПК України. При цьому, позивач як суб'єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб'єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

Водночас, відсутність платника за зареєстрованим місцезнаходженням юридичної особи жодним чином не перешкоджає позивачу здійснювати свої контрольні функції.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, ця касаційна скарга є необгрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 211, 213, п.5 ч.5 ст. 214 КАС України, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Галицької об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2017 р.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя Л.Т. Черпіцька