Справа № 128/1122/17
Суддя: Ганкіна І. А.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/1122/17
П О С Т А Н О В А
Іменем України
17 липня 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, підписаним та поданим його представником за довіреністю ОСОБА_2 . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2) та має право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2) серії НОМЕР_1 , виданим 09 березня 1993 року Вінницькою обласною державною адміністрацією.
09 березня 2017 року позивач звернувся до Вінницького приміського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Із заявою про призначення пенсії ним було надано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії серії НОМЕР_1 , трудову книжку, архівну довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про участь в ліквідації наслідків аварії наЧАЕС, військовий квиток, довідку військової частини НОМЕР_2 від 12 серпня 1987 року № 697-ф, виписку з наказу директора заводу залізобетонних виробів Вінницької обласної ради споживчих товариств від 24 серпня 1987 року № 123, довідку заводу залізобетонних виробів від 09 березня 1993 року № 25 про нарахування заробітної плати в серпні 1987 року та інші документи.
Рішенням комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення від 20 березня 2017 року (протокол № 6) позивачу відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 159 від 22.08.2002 року, наказу по управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькому районі №47/1-ОД від 17.09.2002 року «Про комісію для розгляду спірних питань» відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв`язку з тим, що відсутні первинні документи (шляхові листи, відомості на оплату праці), які підтверджували б роботу в зоні відчуження.
Вказане рішення про відмову в призначенні пенсії зізменшенням пенсійного віку позивач вважає протиправним та незаконним, оскільки ним були надані відповідачу всі необхідні документи для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку у відповідності до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В судове засідання 17.07.2017 року учасники судового розгляду не з`явились.
Представник позивача Ілика О.І. за довіреністю Луценко О.О. попередньо подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про отримання судової повістки. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило.
Представник відповідача Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за довіреністю Мільштейн С.В. також попередньо подала до суду письмову заяву про проведення судового засідання без участі представника Пенсійного фонду, в заяві зазначила, що заперечує проти задоволення позову з підстав, викладених в письмових запереченнях, поданих через канцелярію суду 30.05.2017 року.
Так, згідно вказаних письмових заперечень відповідача, 09 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії зі зниженням віку, надавши посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, трудову книжку, довідки, військовий квиток, інші документи.Рішенням комісії для розгляду спірних питань (протокол № 6 від 20.03.2017 року) позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 8 років по причині відсутності документів, які б підтверджували роботу в зоні відчуження.В травні 2017року позивач подав позов про зобов`язання управління Пенсійного фонду України в Вінницькому районі призначити йому пенсію зі зменшенням пенсійного віку з 09.03.2017 року. Вважають дану вимогу протиправною, оскільки 20 березня 2017 року, розглянувши всі надані позивачем документи, було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оформлене протоколом № 6 від 20.03.2017 р. засідання комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій, в зв`язку із тим, що відсутні первинні документи (шляхові листи, відомості на оплату праці), які підтверджували б роботу в зоні відчуження.Надані позивачем довідки не підтверджують в повній мірі перебування позивача безпосередньо в зоні відчуження. Зокрема, в архівній довідці Міноборони України зазначено, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 08.06.1987 р. по 08.08.1987 р. Дні виїзду в зони не відображені. Підтверджуючі документи вилучені військовою прокуратурою м. Москва в жовтні 1989 року. Пошук документів не дав результатів. Зважаючи на це, дана довідка не може бути взята до уваги для обчислення пенсії.Не може бути взята до уваги також довідка № 25 від 09.03.1993 року про нарахування заробітної плати, оскільки не відомо, кому зазначена довідка була видана (прізвище, ім`я, по-батькові в ній не зазначено).В довідці військової частини НОМЕР_2 зазначено, що ОСОБА_1 має право на отримання по місцю роботи додаткового заробітку в зонах лише за 8 днів липня 1987 року. При цьому встановити місце перебування з наданих документів неможливо.В виписці з наказу Вінницького обласного союзу споживчих товариств заводу залізобетонних виробів № 123 від 24.08.1987 р. зазначено лише ініціали ОСОБА_3 , тобто неможливо встановити належність даної довідки саме позивачу. Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено призначення пенсій зі зниженням пенсійного віку, зокрема на 8 років особам, які працювали у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів. Нормою даної статті чітко встановлено необхідність роботи особи саме в зоні відчуження, а не на іншій території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.Згідно пп. 5 п. 2.1. розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій при призначенні пенсії із застосуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.Зважаючи на зазначене, факт перебування на роботах саме в зоні відчуження необхідну кількість днів із наданих документів не вбачається, в зв`язку із чим в призначенні пенсії зі зниженням віку було відмовлено. За вказаних обставин представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.
Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Врахувавши думки сторін по справі, викладені у поданих до суду письмових заявах та письмових запереченнях на адміністративний позов, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною третьою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 2) серії НОМЕР_1 , видане 09 березня 1993 року Вінницькою обласною державною адміністрацією, в якому зазначено, що пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках, посвідчення безтермінове та діє на всій території України, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 10).

09 березня 2017 року позивач звернувся до Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».Разом із заявою про призначення пенсії було надано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2 категорії серії НОМЕР_1 , трудову книжку, архівну довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про участь в ліквідації наслідків аварії наЧАЕС, військовий квиток, довідку військової частини 43187 від 12 серпня 1987 року № 697-ф, виписку з наказу директора заводу залізобетонних виробів Вінницької обласної ради споживчих товариств від 24 серпня 1987 року № 123, довідку заводу залізобетонних виробів від 09 березня 1993 року № 25 про нарахування заробітної плати в серпні 1987 року та інші документи, що не заперечується представником відповідача.
Рішенням Комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення від 20 березня 2017 року (протокол № 6) позивачу відповідно до наказу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 159 від 22.08.2002 року, наказу по управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькому районі № 47/1-ОД від 17.09.2002 року «Про комісію для розгляду спірних питань» відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв`язку з тим, що відсутні первинні документи (шляхові листи, відомості на оплату праці), які підтверджували б роботу в зоні відчуження (а.с. 21).
Встановлено, що ОСОБА_1 з 03 квітня 1984 року по 01 червня 1994 року працював трактористом, бульдозеристом та формувальником цегли на заводі залізобетонних виробів Вінницької облспоживспілки.
В червні 1987 року позивач був направлений Вінницьким районним військовим комісаріатом в зону відчуження Чорнобильської АЕС для участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на період з 08 червня 1987 року по 08 серпня 1987 року.
З 08 червня 1987 року по 08 серпня 1987 року ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі в військової частини 43187, яка розташовувалась біля села Димарка Іванківського району Київської області (25 кілометрів від ЧАЕС).
З розташування військової частини позивача кожен день вивозили на роботу безпосередньо біля реактору і привозили назад до військової частини. Потім його перевели до казарми, яка була розташована ще на ближчій відстані від реактору, звідки направляли для виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо біля реактору.
Позивач отримав заробітну плату в трьохкратному розмірі за 4 дні червня та 19 днів липня 1987 року, у чотирьохкратному розмірі за 8 днів липня 1987 року.
Вказані обставини підтверджуються наступними письмовими доказами (їх ксерокопіями):
-даними військового квитка НОМЕР_3 (запис на аркуші № 24) про те, що позивач в період з 08.06 по 08.08.87 р. виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії в 30 км зоні сектора № 2 Чорнобильської АЕС і вказаний період згідно з постановою Ради Міністрів СРСР № 665/195 від 05.06.86 р. зараховується до трудового стажу і стажу, який дає право на пільгову пенсію за списком №1, з зарахуванням місяця за три місяці, доза опромінювання 9,658 бер (а.с. 11-13);
-відповідними записами в трудовій книжці про період роботи на заводі залізобетонних виробів Вінницької облспоживспілки (а.с. 14-15);
-довідкою військової частини НОМЕР_2 від 12 серпня 1987 року № 697-ф, відповідно до якої ОСОБА_1 у відповідності з розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року і 23 травня 1986 року має право на отримання заробітної плати в чотирьохкратному розмірі за період з 21 липня по 28 липня 1987 року (вісім днів) (а.с. 16);
-архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10 лютого 2015 року № 179/1/1620 про те, що згідно з архівними документами військової частини № 43187 встановлено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 08.06.1987 року (наказ № 158) по 08.08.1987 року (наказ № 48), дні виїзду в зони (на об`єкти, населені пункти): виїзди не відображені. Згідно з ліквідаційним актом в/ч НОМЕР_2 накази командира в/ч НОМЕР_2 по стройовій частині і виїздах за період з 01.01.1987 року по 04.12.1987 року були вилучені в частині Головною військовою прокуратурою м. Москви в жовтні 1989 року. Пошук документів, який проводився Галузевим Державним архівом МО України більше 10 років позитивних результатів не дав. Відповідно до даної архівної довідки позивач отримав дозу опромінення 9 (дев`ять), 658 бер (а.с. 17);
-випискою з наказу директора заводу залізобетонних виробів Вінницької обласної ради споживчих товариств від 24 серпня 1987 року №123, відповідно до якого згідно з Законом СРСР «Про загальний військовий обов`язок» позивач ОСОБА_1 проходив навчальні збори в період з 8 червня по 8 серпня 1987 року. Згідно ст.72 цього закону за весь період зборів за позивачем зберігається середня заробітна плата і підлягає виплаті на підставі даних відповідного військкомату. Відповідно до постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПР від 7 травня 1986 року і розпоряджень Ради Міністрів СРСР і ВЦРПР від 17 і 23 травня 1986 року ОСОБА_1 , крім того, необхідно виплатити:тарифну ставку в трикратному розмірі - червень 4 дні, липень 19 днів (23 дні), тарифну ставку в чотирикратному розмірі з 21 по 28 липня (8днів),в двократному розмірі за вихідні і святкові дні з 9.06 по08.07.87р. - 8 днів (а.с. 18).
-довідкою заводу залізобетонних виробів Вінницької облспоживспілки від 09 березня 1993 року № 25, відповідно до якої позивачу була нарахована заробітна плата в 3-х кратному розмірі: червень 4 дні, липень 19 днів; в 2-х кратному розмірі: червень-липень 8 днів; в 4-х кратному розмірі: липень 8 днів, факт видачі якої саме ОСОБА_1 підтверджується випискою з наказу директора заводу залізобетонних виробів Вінницької обласної ради споживчих товариств від 24 серпня 1987 року № 123 (а.с. 18, 19).
Статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що призначення та виплата пенсій особам, які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, проводиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днівпенсійний вік зменшується на 8 (вісім) років.

Статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Для вирішення питання щодо права на зменшення пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно пункту 5 розділу 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який затверджений постановою Правління ПФУ 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846 (із змінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Факт роботи ОСОБА_1 в зоні відчуження в період з 08.06.1987 року по 08.08.1987 повністю підтверджується вищевказаними документами, доданими позивачем для призначення пенсії.
Згідно ст. 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в якій визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до 2 категорії відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: 1) з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; 2) з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; 3) у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; 4) евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); 5) особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, а отже відповідно до ст. 55 Закону особам, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 8 років.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Конституційний Суд України неодноразово (зокрема, рішення від 11.10.2005р.№ 8-рп/2005, від 09.07.2007р. № 6-рп/2007, від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, від 27.11.2008р. № 26-рп/2008 ) розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Також постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Право на пенсійне забезпечення, передбачене статтями 1, 3, ч.2 ст.6, статтею 8, ч.2 ст.19, статтями 22, 23, ч.1 ст.24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого як статтею 8 Конституції України, так і статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства в Україні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що передбачено ч. 2 ст. 71 КАС України.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналізуючи вищезазначене, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку на 8 років і жодних доказів, які б спростовували це відповідачем суду не надано.

Крім того, відповідно до вищевказаного посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 2) серії НОМЕР_1 , виданого 09 березня 1993 року, держава вже підтвердила та встановила ОСОБА_1 особою, яка брала участь у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Навіть у самому посвідченні вказано, що пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», для осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках, посвідчення безтермінове та діє на всій території України.

Суд вважає, що достатнім документом для підтвердження періоду роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є посвідчення учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1987 році (Категорія 2) серії НОМЕР_1 , видане 09 березня 1993 року, яке не визнано недійсним.
Вимагаючи надання довідок про період роботи (служби) у зоні відчуження, відповідач фактично створює умови для перевірки обставин, які вже встановлені при вирішенні питання щодо надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Наведене свідчить про те, що дії відповідача щодо не призначення та виплати пенсії позивачу згідно ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із зменшенням пенсійного віку є незаконними.

Згідно з ч. 1 ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім тих випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.
Позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до положень статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після досягнення 54 років ( ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - 09 березня 2017 року.
Таким чином, суд вважає необхідним зобов`язати Вінницьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію позивачу з дня звернення 09 березня 2017 року.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 8, 41, 71, 72, 94, 159-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначення (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення від 20 березня 2017 року (протокол № 6) про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку.
Зобов`язати Вінницьке приміське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 (вісім) років відповідно до норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09 березня 2017 року.
Постанова може бути оскарженою до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів з дня її проголошення апеляційної скарги з надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: