Справа № 814/231/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 р. Справа № 814/231/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

(у зв'язку з неприбуттям у судове засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС України)

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУ Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу від 06 січня 2017 року №5 о/с про звільнення з поліції; поновлення на посаді начальника сектору Корабельного відділу ГУ Національної поліції в Миколаївській області; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Національної поліції в Миколаївській області №5 о/с від 06 січня 2017 року в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника сектору Корабельного відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області. Стягнуто з ГУ Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 07 січня 2017 року по 04 квітня 2017 року у сумі 12 163, 23 гривень, без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню. Стягнуто з ГУ Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 6 615, 09 гривень.

В апеляційній скарзі Головного управління Національної поліції у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, вивчивши доводи апеляційної скарги Головного управління Національної поліції у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 листопада 2015 року ОСОБА_2 призначено на посаду начальника сектору Корабельного відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області.

27 лютого 2016 року Атестаційною комісією №6 ГУ Національної поліції в Миколаївській області ухвалене рішення про те, що ОСОБА_2 не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

18 липня 2016 року наказом начальника ГУ Національної поліції в Миколаївській області №192 о/с ОСОБА_2 було звільнено з поліції через службову невідповідність, на підставі висновків атестаційної комісії №6 від 27 лютого 2016 року.

27 жовтня 2016 року постановою Миколаївського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №814/1649/16 наказ №192 від 18 липня 2016 року визнано протиправним та скасовано, а ОСОБА_2 поновлено на посаді начальника сектору Корабельного відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області.

03 листопада 2016 року наказом ГУ Національної поліції в Миколаївській області №303 о/с на підставі постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, позивача поновлено на посаді начальника сектору Корабельного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

07 листопада 2016 року ОСОБА_2 попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції, у зв'язку зі скороченням тимчасових штатів.

06 січня 2017 року наказом начальника ГУ Національної поліції в Миколаївській області №5 о/с ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч.1 п.4 Закону України «Про Національну поліцію», у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не проводиться реорганізація чи скорочення штатів, а лише заміна тимчасового штатного розпису на постійний, а ОСОБА_2 в свою чергу не було запропоновано жодної іншої посади, як в постійному штаті ГУ Національної поліції в Миколаївській області так і в іншому органі чи підрозділі поліції.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

02 липня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Національну поліцію» №580-VIII, який набрав чинності з 07 листопада 2015 року.

Відповідно до п.9 та п.10 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Згідно статті 58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції. Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону. Переважне право на залишення на службі в поліції при реорганізації надається поліцейським з більш високими кваліфікацією та досягненнями у службовій діяльності. За рівних умов щодо кваліфікації та досягнень у службовій діяльності перевага в залишенні на службі надається особам, які мають таке право відповідно до вимог законодавства. Поліцейський, посада якого була скорочена, до дня його призначення на іншу посаду в поліції або звільнення зі служби в поліції зобов'язаний виконувати обов'язки за останньою посадою, яку він займав, якщо керівник органу (закладу, установи) поліції не покладе на нього інші обов'язки.

Законом України «Про Національну поліцію» не визначено процедуру здійснення пропозиції наявних вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України №21-8а15 від 17 лютого 2015 року.

Відповідно до пункту 4 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на відсутність у Законі України «Про Національну поліцію» спеціальних положень, які регулюють порядок пропозиції поліцейському іншої вакантної посади, тому слід застосовувати загальні положення законодавства, що регулює спірне питання, а саме Кодексу законів про працю України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 49-2 Кодексу законів про працю України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Колегія суддів зауважує на необхідності запропонування роботодавцем працівнику всіх наявних вакансій. Однак, з матеріалів справи вбачається, що в порушення вимог статті 49-2 Кодексу законів про працю України, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із скороченням штатів ГУ Національної поліції в Миколаївській області не запропонувало ОСОБА_3 іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено з посади начальника сектору Корабельного відділу ГУ Національної поліції в Миколаївській області.

Відповідно до ч.2 ст. 40 Кодексу законів про працю України скорочення посади має чіткий і однозначний зміст - це припинення існування посади, внаслідок чого працівник, який її обіймає, може бути звільнений за умови, якщо неможливо його перевести, за його згодою, на іншу роботу.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що підставою для не запропонування позивачу іншої роботи в тому самому органі стало врахування діючого висновку атестаційної комісії (протокол ОП №15.00004067.0021904 від 27 лютого 2016 року) про службову невідповідність позивача.

Колегія суддів вважає такі доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки вказані обставини, відповідно до ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», можуть слугувати самостійними підставами для звільнення особи зі служби в органах поліції, тоді як дотримання, передбаченого Кодексом законів про працю України, порядку звільнення особи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, є обов'язковим.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ ГУ Національної поліції у Миколаївській області №5 о/с від 06 січня 2017 року в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» прийнято безпідставно, у зв'язку з чим він підлягає скасуванню, а позивач поновленню на раніше займаній посаді з виплатою заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Щодо доводів апелянта про невірний розрахунок судом першої інстанції розміру заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що такий розрахунок проведено судом першої інстанції на підставі довідки №157/28/1-2017 від 27 лютого 2017 року про розмір грошового утримання ОСОБА_2, яка надана суду саме Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області (а.с.60).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення, постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук'янчук