Справа № 806/1071/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Нагірняк М.Ф.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"11" липня 2017 р. Справа № 806/1071/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Лібеги С.О.,

представників сторін ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання Техна" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" травня 2017 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання Техна" до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання Техна" (далі ТОВ "Виробниче об'єднання Техна") звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про часткове визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № та № від 13 грудня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем, за наслідками проведених перевірок безпідставно зроблений висновок про наявність у підприємства статусу податкового агента по відношенню до фізичних осіб - нерезидентів, запрошених в якості представників підприємств - іноземних партнерів. Зазначив, що витрати підприємства на проведення заходів з проведення таких зустрічей не можна вважати виплатами доходів на користь таких нерезидентів. Такі витрати виплачувалися певним національним суб'єктам господарювання, з якими у підприємства були договірні відносини щодо проведення таких заходів. Відтак, висновок про наявність несвоєчасних оплат підприємством до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору є неправомірним.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.05.2017 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання Техна" до Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області відмовлено в повному обсязі

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю. В апеляційній скарзі зазначив, що підприємство не має статусу податкового агента по відношенню до фізичних осіб - нерезидентів, запрошених в якості представників підприємств - іноземних партнерів. Позивач вважає, що витрати підприємства на проведення заходів з проведення таких зустрічей не є виплатами доходів на користь таких нерезидентів. Такі витрати виплачувалися певним національним суб'єктам господарювання, з якими у підприємства були договірні відносини щодо проведення таких заходів. Тому у підприємства відсутні жодні передбачені законодавством зобов'язання щодо нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору відносно вказаних нерезидентів, а тому відсутні і підстави для застосування до підприємства фінансових санкцій передбачених ст.127 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представники позивача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача вважає судове рішення законним та просить відхилити апеляційну скаргу позивача.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга належить до задоволення.

Судом встановлено, що в період з 01.11.2016 по 21.11.2016 уповноваженими посадовими особами податкового органу, в ході розгляду скарги платника, була проведена була призначена та проведена документальна позапланова виїзна перевірка в частині сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2014 року по 30.06.2016 року, про що був складений відповідний акт перевірки від 28.11.2016року (а.с. 39-203 т.1).

Відповідно до висновків, зазначених в акті перевірки від 28.11.2016 року, підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень стали виключно ненарахування та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору на додаткові блага у вигляді оплати послуг проживання в готелях, послуг харчування і сервісного обслуговування та оплати авіаквитків, що надавалися підприємством фізичним особам - нерезидентам.

За результатами такої перевірки 13.12.2016року були винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення:

- № про збільшення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 51629,06 грн, застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст.127 Податкового кодексу України на 38232,97 грн;

- № про збільшення податкового зобов'язання з військового збору на 2430,42 грн, застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст.127 Податкового кодексу України на 1728,09 грн;

- № про застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст.119 Податкового кодексу України на 510,00 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено, що позивачем протягом перевіряємого періоду були понесені витрати зумовлені проведенням заходів щодо зустрічей фізичних осіб - нерезидентів, запрошених в якості представників підприємств - іноземних партнерів.

Такі витрати підприємства на проведення заходів з проведення таких зустрічей складалися з:

- оплати послуг на проживання в готелях 37 фізичних осіб-нерезидентів на загальну суму 109110,96 грн;

- з оплати послуг з харчування та сервісного обслуговування 13 фізичних осіб-нерезидентів на загальну суму 8620,86 грн;

- з оплати авіаквитків (послуг з бронювання авіаквитків) 20 фізичних осіб-нерезидентів на загальну суму 205732,00 грн.

Зазначені витрати позивачем були враховані при визначенні своїх зобов'язань з податку на прибуток.

Разом з тим суд встановив, що податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з таких витрат позивачем не утримувався і відповідно до бюджету не перераховувався.

При цьому судом встановлено, що зазначені в акті перевірки фізичні особи - нерезиденти не перебували з позивачем в трудових відносинах і з ними не укладалися жодні відповідні цивільно-правові договори (угоди).

Саме вказані фізичні особи-нерезиденти, що перелічені на сторінках 35-37 Акту перевірки від 28.11.2016року були безпосередніми отримувачами послуг з проживання в готелях, послуг харчування і сервісного обслуговування та оплати авіаквитків. (а.с.246-248 т.1).

Так встановлено, що позивачем було оплачено кошти за проживання (суміжні з проживанням послуги) цих фізичних осіб-нерезидентів в готелі "Вісак" м.Київ, готелі "Баккара" м.Київ, готелі "Братіслава" м.Київ, готелі "Афіна" м.Нікополь на загальну суму 109110,96 грн, отримання фізичними особами-нерезидентами послуг з харчування та сервісного обслуговування становило - 8620,86 грн, оплата авіаквитків (послуг з бронювання авіаквитків) - 205732,00 грн.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів податкового органу відносно безпідставності ненарахування, неутримання та несплату (неперерахування) позивачем як податковим агентом податку на доходи фізичних осіб та військового збору з наданих фізичним особам-нерезидентам доходів у вигляді додаткових благ (послуг проживання в готелях, послух харчування і сервісного обслуговування та оплати авіаквитків) на загальну суму 323463,82 грн, а відтак загальна сума неутриманого та неперерахованого до бюджету податку на доходи фізичних осіб складає 51629,06 грн та військового збору -2430,42 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо підстав та порядку визначення грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб і військового збору, застосування фінансових санкцій за несвоєчасне нарахування, неутримання та/або несвоєчасну сплату (перерахування) таких податковим агентом, строків подання податкової звітності регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу);

Відповідно до п.п.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) зокрема у вигляді:

а) вартості використання житла, інших об'єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання,

б) вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств.

г) суми грошового або майнового відшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов'язково відшкодовуються згідно із законом за рахунок бюджету або звільняються від оподаткування згідно з цим розділом;

е) вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни.

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об'єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

За приписами пп.170.10.1 п.170.10 ст.170 Податкового кодексу України доходи з джерелом їх походження в Україні, що нараховуються (виплачуються, надаються) на користь нерезидентів, оподатковуються за правилами та ставками, визначеними для резидентів (з урахуванням особливостей, визначених деякими нормами цього розділу для нерезидентів).

У разі якщо доходи з джерелом їх походження в Україні виплачуються нерезиденту резидентом - юридичною або самозайнятою фізичною особою, такий резидент вважається податковим агентом нерезидента щодо таких доходів (пп.170.10.3 п.170.10 ст.170 ПК України).

Відповідно до п.п. "а" п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

Таким чином податковий агент, тобто позивач був зобов'язаний нарахувати, утримати та сплатити (перерахувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку до або під час такої виплати за її рахунок, тобто виплата доходу має здійснюватись саме на користь фізичної особи - платника податку.

Колегією суддів встановлено, що фізичні особи по яких проведено нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідачем є запрошеними партнерами підприємства, взаємовідносини з якими побудовано виключно на договірних засадах, тобто є представниками підприємств покупців та постачальників позивача та відвідували підприємство виконуючи свої трудові обов'язки шляхом представлення інтересів своїх підприємств-роботодавців.

Зазначені особи не здійснювали іншої діяльності, яка передбачає отримання будь-якого доходу, в тому числі визначеного нормами ПК України.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про те, що витрати позивача на оплату вартості проживання запрошених осіб-представників контрагентів, квитків, харчування тощо, понесені підприємством в представницьких цілях, з метою розширення ринку збуту власної продукції і залучення нових постачальників сировини, комплектуючих, тобто витрати здійснені в межах господарської діяльності та з рекламною спрямованістю.

Зазначене підтверджується матеріалами справи та не оспорюється відповідачем.

Наведені представницькі витрати підтверджені належним чином оформленими первинними документами, а саме: запрошеннями представникам підприємств - іноземних партнерів на підприємство для проведення переговорів та презентації продукції;

- наказами про організацію проведення переговорів та презентації продукції для представників підприємств - іноземних партнерів;

- програмами проведення таких прийомів;

- кошторисами витрат на проведення переговорів та презентації продукції для представників підприємств - іноземних партнерів;

- звітами про виконання заходів на проведення переговорів та презентації продукції для представників підприємств - іноземних партнерів;

- протоколами з організації та проведення таких зустрічей;

- звітами про використання коштів, виданих під звіт уповноваженим працівникам позивача;

- фіскальними чеками про оплату відповідних послуг.

При цьому колегія суддів вважає необхідним зазначити, що оплата представницьких послуг здійснена позивачем у безготівковій формі, а також те, що проживання запрошених осіб в готелі "Вісак" м.Київ, готелі "Баккара" м.Київ, готелі "Братіслава м.Київ, готелі "Афінв м.Нікополь на загальну суму 109110,96 грн, отримання ними послуг з харчування та сервісного обслуговування на загальну суму 8620,86 грн, з оплати авіаквитків (послуг з бронювання авіаквитків) на загальну суму 205732,00 грн, здійснювалась позивачем шляхом сплати коштів на рахунки суб'єктів господарювання, які такі послуги надавали.

Відтак, судова колегія вважає, що у спірних правовідносинах позивач не є податковим агентом, оскільки не здійснював нарахування та не виплачував доходів в частині вартості проживання, харчування та квитків безпосередньо фізичним особам-нерезидентам, які перелічені відповідачем в акта перевірки.

Крім того, колегією суддів в ході перегляду судового рішення було встановлено, що представники запрошених партнерів проживали в готельних номерах різної категорії, члени делегації здійснювали переліт літаком в салонах різного класу.

Відповідачем на якого відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України покладено обов'язок довести правомірність прийнятого ним рішення, не довів отримання такого доходу кожною окремо фізичною особою-нерезидентом.

Відповідач не надав доказів щодо обставин, яку ж конкретну суму доходу отримала кожна така фізична особа-нерезидент.

Таким чином, вбачається невідповідність висновків податкового органу, якими оплата позивачем послуг готелів, вартості квитків, харчування суб'єктам господарювання, з якими у підприємства були договірні відносини щодо проведення таких заходів, віднесено до наданих нерезидентам-фізичним особам додаткових благ.

Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для застосування податковим органом до позивача відповідно до ст. 127 ПК України фінансових санкцій за ненарахування, неутримання та несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідно в сумі 38232,97 грн та 1728,09 грн та неподання податкової звітності.

Суд першої інстанції не врахував даних обставин та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи та оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання Техна" задовольнити. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" травня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання Техна" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області за № про збільшення податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 51629,06 грн, застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст.127 Податкового кодексу України на суму 38232,97 грн; за № про збільшення податкового зобов'язання з військового збору на суму 2430,42 грн, застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст.127 Податкового кодексу України на суму 1728,09грн. та за № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 510,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання Техна" судові витрати в сумі 3360 грн за рахунок бюджетних асигнувань Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" липня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання Техна" вул.Пушкіна,48, м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700

3- відповідачу/відповідачам: Новоград-Волинська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області вул.Ушакова,3, м.Новоград-Волинський,Житомирська область,11700

4-представник позивача Богач Катерина Вікторівна - ,