Справа № 133/2/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 червня 2017 року м. Київ К/800/21918/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

3 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати бездіяльність відповідача протиправною та зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є ветераном війни - учасником бойових дій та має право на пільги, передбачені статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Проте відповідач у 2016 році неправомірно виплатив йому таку грошову допомогу в меншому розмірі, ніж це визначено вказаним Законом, у зв'язку з чим сума недоплаченої допомоги складає 4730 грн.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, поновлено строк звернення до суду, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд виходив з того, що відповідно до пункту 26 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформування міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року) норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія вказаних законів встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснює Міністерство соціальної політики, зокрема, учасникам бойових дій у розмірі 920 грн, а тому відповідачем правомірно здійснено у 2016 році виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі 920 грн, що відповідає вимогам законодавства.

Представник позивача ОСОБА_2 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 посилається на те, що у 2016 році положення частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не були скасовані чи зупинені. Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені. Підстав для звуження змісту чи обсягу конституційних прав громадян України не було і не має. Конституція України прямо забороняє звужувати зміст та обсяг існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів (стаття 22) та взагалі встановлює пріоритет прав та інтересів людини над правами та інтересами держави (стаття 3).

Крім того, представник позивача вважає посилання судів на пункт 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» незаконним, оскільки положення Бюджетного кодексу звузили існуюче (реальне) право учасника бойових дій на отримання щорічної разової грошової матеріальної допомоги, що виплачується до 5 травня, яке було встановлено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який на той час вже набрав законної сили, та суперечать Конституції України, яка має найвищу юридичну силу.

Також представник позивача посилається на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» суперечить статті 22 Конституції України та статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Крім того, представник позивача посилається на те, що у Законі «Про державний бюджет України на 2016 рік» немає пункту, яким би Кабінет Міністрів України отримував повноваження збільшувати або зменшувати розмір допомоги ветеранам війни, зокрема учасникам бойових дій. Положення Бюджетного кодексу України в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (пункт 26) не стосуються змін норм і положень статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а стосуються внесення змін до статті 64 Бюджетного кодексу України, тобто порядку здійснення бюджетного процесу в Україні.

Проте із вказаними доводами представника позивача погодитись не можна з огляду на те, що пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у розмірі, зокрема, учасникам бойових дій в розмірі 920 грн (пп. 2 п. 1 Постанови).

Враховуючи викладене, здійснення відповідачем нарахування та виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн, тобто у розмірі, встановленому Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ та підпунктом 2 пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» є правильним, а тому, зважаючи на наведені обставини та вимоги закону, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для визнання неправомірними дій відповідача по виплаті позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №141, є обґрунтованим та відповідає вимогам законодавства.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління соціальної політики Козятинської міської ради Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець