Справа № 806/838/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 липня 2017 року м. Київ К/800/23100/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року, позов задоволено. Зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації встановити розрахункову суму для викупу автомобіля марки ЗАЗ модель 10 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузоваНОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 з урахуванням його зношення та надати ОСОБА_1 довідку-розрахунок для сплати залишкової вартості автомобіля до Державного бюджету України.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 отримав автомобіль марки ЗАЗ модель 110308-44 2010 року випуску, номер двигуна НОМЕР_1, номер кузоваНОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, що підтверджується актом приймання - передачі транспортного засобу серії НДЦ №988487. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4. Після смерті батька - ОСОБА_1 22 листопада 2016 року звернувся до відповідача із заявою про перереєстрацію автомобіля на свої ім'я, однак, листом Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської державної адміністрації від 05 грудня 2016 року №5404/02 позивача повідомлено, що він пропустив шестимісячний строк на звернення з такою заявою.

З довідки, виданої виконавчим комітетом Суслівської сільської ради Новоград - Волинського району Житомирської області від 26 квітня 2010 року № 447, вбачається, що позивач був зареєстрований, проживав і здійснював догляд за своїм батьком ОСОБА_2, також у позивача відсутній інший автомобіль.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у позивача є всі необхідні підстави для переоформлення автомобіля, а поважність пропуску шестимісячного строку звернення із із заявою обґрунтовується тим, що на адресу позивача від відповідача не надходили повідомлення про право переоформлення автомобіля, тому строк передбачений пунктом 16 Постанови № 999 пропущено з поважних причин.

Приписами частини 2 статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ визначено, що після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок № 999).

Інваліду, законному представнику недієздатного інваліда чи дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільговихумовах, за їх бажанням може бути безоплатно переданий у власність після закінчення 10-річного строку експлуатації. Після смерті інваліда, дитини-інваліда такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його (її) сім'ї (за бажанням такого члена сім'ї), який на час смерті інваліда були зареєстровані за місцем реєстрації інваліда, дитини-інваліда (Абзац перший пункту 16 Порядку № 999)

Абзацом 3 пункту 16 Порядку № 999 передбачено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурний підрозділ соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. (Абзац дев'ятий пункту 16 Порядку № 999).

Розрахункова вартість автомобіля визначається структурним підрозділом соціального захисту населення або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний календарний місяць, або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний календарний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний календарний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Міністерством соціальної політики. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) структурному підрозділу чи органу соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. (Абзаци десятий, одинадцятий пункту 16 Порядку № 999).

Отже, саме на відповідача, який виконує державні функції в соціальній сфері, покладено обов'язок запропонувати позивачу скористатись правом, яке виникло в нього після смерті батька, вказавши спосіб його реалізації із наданням довідки-розрахунку за формою, що затверджується Міністерством соціальної політики, або повернути автомобіль управлінню соціального захисту.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивач звернувся із заявою про перереєстрацію автомобіля з пропуском шестимісячного строку, який передбачений абзацом 4 пункту 16 Порядку № 999, тому Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської області державної адміністрації, відмовляючи у задоволенні заяви позивача, діяв на підставі та в межах закону.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак