Справа № 813/2047/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року справа № 813/2047/17

17 год 19 хв зал судових засідань №6

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача Мірошнікова П.В.,

представника відповідача Лісника І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 16.03.2017 №51 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки про порушення вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» щодо визначення розміру допомоги в залежності від страхового стажу застрахованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є безпідставними. На думку позивача, ним правомірно включено до розрахункового періоду для виплати допомоги місяці, у яких застраховані особи не відпрацювали жодного робочого дня, проте на період святкових та неробочих днів не надали оформлених листів з тимчасової втрати працездатності. Позивач зазначає, що у спірні періоди застраховані особи отримали премію та щомісячну винагороду за вислугу років, на які нараховано та сплачено єдиний внесок, також що при нарахуванні допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю обчислення середньої заробітної плати проводилося відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилався і на те, що при наданні заявок-розрахунків для надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду ним дотримано вимоги щодо їх оформлення та надання пояснень з підтверджуючими документами для їх отримання, а саме: копій листків непрацездатності та розрахунків. Вважає, що рішення відповідача про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в яких просив суд відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову. Заперечення обґрунтовані тим, що за наслідками планової перевірки позивача виявлено порушення ним вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та абз. 2 п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, яке полягало у проведенні під час обчислення середньоденної заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності в розрахункові періоди включалися місяці, у яких застрахованими особами не відпрацьовано жодного робочого дня з поважних причин (тимчасова втрата працездатності), але у цих місяцях застрахованими особами отримані виплати (премія, винагорода) та до розрахунку допомоги включені вихідні дні, на які не видавався листок непрацездатності з порушенням порядку використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Вважає, що оскаржене рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності прийнято правомірно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених в письмових запереченнях. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав.

Суд встановив, що згідно з наказом виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 05.12.2016 №71«Про затвердження плану-графіку проведення перевірок», на підставі направлення від 17.02.2017 №72 посадовими особами виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в період з 20.02.2017 по 13.03.2017 проведено планову перевірку ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» з питань правильності та правомірності використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

За результатами перевірки складено акт №38 від 28.02.2017, в якому зазначені порушення позивачем ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105 та абз.2 п.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 439 при призначенні та виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що при визначенні середньоденного заробітку з розрахункового періоду не виключались місяці, в яких застрахована особа не працювала з першого до першого числа з поважних причин (тимчасова непрацездатність), а саме:

- ОСОБА_4 по листку непрацездатності №579051 за період з 16.06.2016 по 05.07.2016 до розрахункового періоду включено лютий 2016р. (тимчасова непрацездатність в розрахунковому періоді з 28.01.2016 по 12.02.2016 та з 15.02.2016 по 11.03.2016);

- ОСОБА_7 по листку непрацездатності №522167 за період з 08.11.2016 по 14.11.2016 включено березень 2016р. (тимчасова непрацездатність в розрахунковому періоді з 20.02.2016 по 04.03.2016, з 07.03.2016 по 01.04.2016);

- ОСОБА_6 по листку непрацездатності №389510 за період з 01.04.2016 по 22.04.2016 включено березень 2016р. ( тимчасова непрацездатність у розрахунковому періоді з 22.02.2016 по 11.03.2016, з 14.03.2016 по 31.03.2016);

- ОСОБА_6 по листках непрацездатності №317448 за період з 25.04.2016 по 04.05.2016, № 525787 за період з 05.05.2016 по 26.05.2016, №207106 за період з 27.05.2016 по 10.06.2016, № 595673 за період з 29.09.2016 по 05.10.2016 включено березень, квітень 2016р. (тимчасова непрацездатність у розрахунковому періоді з 22.02.2016 по 11.03.2016, з 14.03.2016 по 31.03.2016,з 01.04.2016 по 22.04.2016, з 25.04.2016 по 04.05.2016).

Акт підписаний позивачем із запереченнями від 02.03.2017 № 15-09/1878. За результатами розгляду заперечень відповідач повідомив позивача про те, що такі до уваги не взяті (лист від 16.03.2017 № 05-16-342).

За результатами перевірки відповідач прийняв Рішення №51 від 16.03.2017 про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій у загальній сумі 1061,04 грн., у т. ч. неправомірно витрачені кошти у сумі 707,36грн. та фінансові санкції (50 % неправомірно витрачених страхових коштів) у сумі 353,68 грн.

Позивач оскаржив Рішення №51 і за результатами розгляду скарги виконавчою дирекцією Львівського обласного відділення Фонду прийнято рішення від 13.04.2017 №05-16-548, яким позивачу відмовлено у задоволенні скарги.

Не погоджуючись із рішенням №51 від 16.03.2017, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначаються Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (надалі - Закон України № 1105-ХІV).

Стаття 1 Закону України № 1105-ХІV визначає, що загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Частиною 1 статті 2 Закону України № 1105-ХІV визначено, що законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

Згідно з ст.4 Закону України № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до п.п.2.1, 2.3 Інструкції про порядок проведення перевірок страхувальників по коштах Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, прийняття рішень за їх результатами та процедуру оскарження, затвердженої Постановою правління Фонду від 22.12.2010 № 29 (надалі - Інструкція № 29) посадовими особами органів Фонду здійснюються планові та позапланові перевірки за місцезнаходженням страхувальника або в приміщенні органу Фонду за пропозицією страхувальника та за умови надання ним всіх необхідних документів для проведення перевірки.

Згідно з п.1.5 Інструкції № 29 рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності - обов'язковий для виконання письмовий документ за підписом керівника органу Фонду (його заступника), підготовлений на підставі акта перевірки та відповідно до вимог чинного законодавства.

Абзацом 8 пункту 5.2 Інструкції № 29 встановлено, що під час проведення перевірок страхувальників посадові особи органу Фонду мають право перевіряти, зокрема, правильність обчислення середньої заробітної плати, з якої обраховуються суми матеріального забезпечення застрахованим особам.

Суд встановив, що органи Фонду наділені повноваженнями щодо проведення перевірок дотримання страхувальниками-роботодавцями норм трудового законодавства з питань, які можуть вплинути на правомірність нарахування та виплати матеріального забезпечення, яке надається за рахунок коштів Фонду.

Відповідно до ст.18 Закону України № 1105-ХІV страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї страхового випадку, в т.ч. в разі тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, необхідності догляду за хворою дитиною чи за хворим членом сім'ї (ч.1 ст.22 Закону України № 1105-ХІV).

Частиною 1 ст. 30 Закону України № 1105-ХІV встановлено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач долучив до адміністративного позову копії листів непрацездатності працівників, складених з дотриманням усіх умов щодо їх оформлення, що не заперечується відповідачем, а також копії розрахунків середнього заробітку та нарахувань по лікарняним листам вищевказаним працівникам, які підлягали перерахунку спеціалістами відповідача під час проведення перевірки.

При обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності. Порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України (ст.33 Закону України № 1105-ХІV).

Частиною 1 ст.34 Закону України №1105-ХІV передбачено, що фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності (страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників визначає Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 (надалі - Порядок № 1266).

Згідно з п.3 Порядку №1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов'язкового державного соціального страхування, на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов'язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (поважні причини). Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що при визначенні середньоденного заробітку з розрахункового періоду не виключались місяці, в яких застрахована особа не працювала з першого до першого числа з поважних причин (тимчасова непрацездатність), а саме:

- ОСОБА_4 по листку непрацездатності №579051 за період з 16.06.2016 по 05.07.2016 до розрахункового періоду включено лютий 2016р. (тимчасова непрацездатність в розрахунковому періоді з 28.01.2016 по 12.02.2016 та з 15.02.2016 по 11.03.2016);

- ОСОБА_7 по листку непрацездатності №522167 за період з 08.11.2016 по 14.11.2016 включено березень 2016р. (тимчасова непрацездатність в розрахунковому періоді з 20.02.2016 по 04.03.2016, з 07.03.2016 по 01.04.2016);

- ОСОБА_6 по листку непрацездатності №389510 за період з 01.04.2016 по 22.04.2016 включено березень 2016р. ( тимчасова непрацездатність у розрахунковому періоді з 22.02.2016 по 11.03.2016, з 14.03.2016 по 31.03.2016);

- ОСОБА_6 по листках непрацездатності №317448 за період з 25.04.2016 по 04.05.2016, № 525787 за період з 05.05.2016 по 26.05.2016, №207106 за період з 27.05.2016 по 10.06.2016, № 595673 за період з 29.09.2016 по 05.10.2016 включено березень, квітень 2016р. (тимчасова непрацездатність у розрахунковому періоді з 22.02.2016 по 11.03.2016, з 14.03.2016 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 22.04.2016, з 25.04.2016 по 04.05.2016).

У вказаних місяцях, в яких застраховані особи не працювали через тимчасову непрацездатність, до розрахунку включено нараховану премію (за попередній місяць) та вихідні дні, на які не видавався листок непрацездатності.

Щодо посилання позивача на лист Міністерства соціальної політики України від 26.09.2015№ 523/18/99-15, суд зазначає, що воно стосується загального правила застосування календарних днів при нарахуванні допомоги та розрахунку середньої заробітної плати, а не конкретно абз.2 п.З Порядку .

Також, крім цього, святкові і неробочі дні визначені ст. 73 Кодексу Законів про працю України (надалі - КЗпП України). Згідно з абз.1 ст. 73 КЗпП України святковими днями є: 1 січня - Новий рік; 7 січня - Різдво Христове; 8 березня - Міжнародний жіночий день; 1 і 2 травня -- День міжнародної солідарності трудящих; 9 травня - День Перемоги; 28 червня-День Конституції України; 24 серпня - День незалежності України. Відповідно до ч. 2 ст. 73 КЗпП України робота також не проводиться в дні релігійних свят: 7 січня - Різдво Христове; один день (неділя) - Пасха (Великдень); один день (неділя) - Трійця (неробочі дні).

Вихідними ж днями вважаються дні щотижневого відпочинку, передбачені ст. 67 КЗпП України. Так, при п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п'ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, погодженим з профспілкою, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем.

Отже, якщо застраховані особи у розрахунковому періоді не працювали у деяких місяцях з першого до першого числа з причини тимчасової непрацездатності, то зазначені місяці виключаються з розрахункового періоду при обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності разом з виплатами, нарахованими у цих місяцях.

Міністерством соціальної політики України надані відповідні роз'яснення щодо обчислення середньої заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності у випадку, коли особа не працювала у розрахунковому періоді повний календарний місяць з поважних причин (лист від 13.10.2016 № 334/18/99-16), якими підтверджено необхідність виключення такого місяця з розрахункового періоду, а також виплат, нарахованих у цьому місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, загальний розмір неправомірних виплат допомоги з тимчасової непрацездатності за період з 01.01.2016 по 13.12.2016 становить 707,36грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст.15 Закону України № 1105-XIV роботодавець як страхувальник має право на безоплатне отримання в органах Фонду інформації про порядок використання коштів Фонду.

Пунктом 1 ч.5 ст.15 Закону України №1105-XIV встановлено відповідальність роботодавця за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Відповідно до ч.6 ст.15 Закону України №1105-XIV у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Згідно п.5 ч.1 ст.10 Закону України №1105-XIV Фонд має право накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог вказаного Закону.

Враховуючи наведені норми та встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав у відповідача для прийняття оскарженого рішення від 16.03.2017 №51, згідно з яким загальна сума страхових коштів, які підлягають перерахуванню до Фонду становить 1161,04грн. (загальний розмір неправомірних виплат допомоги з тимчасової непрацездатності 707,36грн. та штраф у розмірі 50 відсотків від указаної суми, що становить 353,68грн).

Таким чином, при прийнятті оскарженого рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Львівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Г. Гулик