Справа № 357/5113/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/5113/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ярмола О.Я.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Качак Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просив визнати неправомірними дії Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01 січня 2016 року відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від місячного заробітку згідно довідки Прокуратури Київської області від 22 лютого 2017 року № 18р-53 без обмеження граничним розміром.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року вказаний адміністративний позов був задоволений за період з 01 березня 2017 року. Відповідача зобов'язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 та виплачувати її без обмеження максимального розміру.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що Кабінет Міністрів України не визначив порядок та умови перерахунку пенсії особам, які працювали на прокурорсько-слідчих посадах. Також відповідач посилається на те, що законом встановлені обмеження щодо максимального розміру пенсії.

Під час судового засідання представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити частково, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року - скасувати у частині виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд встановив, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Білоцерківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та з 28 травня 2004 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

ОСОБА_2 03 березня 2017 року звернувся до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови КМ України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких законодавчих актів», до якої додав довідку Прокуратури Київської області від 22 лютого 2017 року № 18р-53.

Листом від 30 березня 2017 року № 107/Л-01 позивача було повідомлено про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із такими діями Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з листом Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 30 березня 2017 року № 107/Л-01 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ. У свою чергу ч. 20 ст. 86 ст. Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ передбачає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак, відповідний нормативно-правовий акт прийнятий не був. Крім того, норми і положення Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ щодо пенсійного забезпечення втратили чинність відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Суд встановив, що п. «а» ч. 2 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до протоколу № 562 від 31 травня 2004 року стаж роботи ОСОБА_2 на прокурорсько-слідчих посадах складав понад 25 років, у зв'язку з чим йому було призначено пенсії у розмірі 90 відсотків місячного заробітку.

У відповідності до ч. 17 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у вказаній редакції призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

У подальшому до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» були неодноразово внесені зміни.

Крім того, з 01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Положення п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону передбачають, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Суд встановив, що до 01 червня 2015 року відповідний закон не прийнятий, у зв'язку з чим норми і положення Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення втратили чинність.

З 15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру», що був прийнятий 14 жовтня 2014 року. Порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначений у ст. 86 вказаного Закону. Разом з тим, вказана норма права не передбачає порядок і умови перерахунку пенсії, а лише містить посилання на те, що вони визначаються Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії 03 березня 2017 року. Як зазначив відповідач у своєму листі від 30 березня 2017 року № 107/Л-01, на час розгляду звернення позивача Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правовий акт, яким були б визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії за зазначених умов, колегія суддів виходить із того, що відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на те, що законодавство стосовно пенсійного забезпечення працівників прокуратури неодноразово змінювалося, питання забезпечення прав та гарантій для зазначеної категорії осіб вирішувалися Конституційним Судом України.

Так, у рішенні від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційними поданнями Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень ч. 6 ст. 22 Закону України «Про міліцію» та ч. 7 ст. 22 Закону України «Про пожежну безпеку» Конституційний Суд України зазначив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Конституційний Суд України також зазначив, що багато таких «пільг», встановлених Законами України «Про міліцію», «Про прокуратуру» тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів.

Також Конституційний Суд України звернув увагу на те, що Конституція України виокремлює категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантій соціального захисту. До них насамперед належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі в органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку.

Таким чином, рівень досягнутих гарантій працівників прокуратури, у тому числі щодо права на перерахунок пенсії, не може бути звужений шляхом внесення змін до законодавства.

Відтак, при вирішенні питання про дію відповідних законів у часі обов'язковому урахуванню підлягають положення ст. 22 Конституції України, які передбачають недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд встановив, що на час виходу на пенсію ОСОБА_2 був гарантований перерахунок її розміру, у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Зміни до законодавства, які передбачають звуження обсягу чи скасування зазначеної гарантії підлягають застосуванню виключно до осіб, які набули права на пенсію після набрання чинності відповідними нормативно-правовими актами.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», який був прийнятий 14 жовтня 2014 року та на п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», як на підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перерахунок пенсії.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 про перерахунок пенсії.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про необхідність зобов'язання Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснювати виплату пенсії позивачу без обмеження її розміру.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, зокрема, захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

За змістом вказаної норми судовому захисту підлягають право та інтерес, який був порушений суб'єктом владних повноважень.

Разом з тим, суд встановив, що відповідно до розпорядження № 180674 від 01 лютого 2017 року ОСОБА_2 нарахована пенсія у сумі 9076 грн. 08 коп. (не перевищує максимального розміру, встановленого законом) та виплачується без застосування обмежень щодо розміру.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії від 03 березня 2017 року, відповідач посилався на відсутність у ОСОБА_2 відповідного права з огляду на те, що ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» втратила чинність, а умови та порядок перерахунку пенсії не були визначені Кабінетом Міністрів України.

Посилання на те, що у разі здійснення перерахунку позивачу буде нараховано пенсію у більшому розмірі, ніж встановлений законом, у листі від 30 березня 2017 року № 107/Л-01 - відсутні.

Таким чином, на час розгляду та вирішення справи позивач отримує пенсію без обмеження розміру, а спір щодо застосування такого обмеження між позивачем та відповідачем у даній справі відсутній.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова суду у частині зобов'язання відповідача виплачувати пенсію ОСОБА_2 без обмеження її розміру є помилковою, а відповідна вимога позивача - передчасною.

Також суд першої інстанції у резолютивній частині судового рішення зазначив невірну редакцію ст. 501 Закону України «Про прокуратуру».

Так, Закон України «Про прокуратуру» у редакції від 05 листопада 1991 року не містив статті 501. Вказана норма права була включена до зазначеного Закону після набуття 26 липня 2001 року чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру»».

Відтак, доводи апеляційної скарги Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 12 червня 2017 року, та є підставами для її скасування у частині.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, проте у частині прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити частково, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року - скасувати у частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - задовольнити частково.

Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року у частині задоволення вимоги про зобов'язання Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії з 01 березня 2017 року ОСОБА_2 відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» (у ред. 1991 року), виходячи з 90 % заробітної плати, вказаної у довідці прокуратури Київської області № 18р-53 від 22 лютого 2017 року, без обмеження граничним розміром - скасувати та у цій частині прийняти нове рішення наступного змісту:

«Зобов'язати Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити з 01 березня 2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_2, передбаченої ст. 501 Закону України «Про прокуратуру», нарахувавши її у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Прокуратури Київської області № 18р-53 від 22 лютого 2017 року».

В іншій частині постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 20 липня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Файдюк В.В.

Желтобрюх І.Л.