Справа № 154/1234/17
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7166/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Володимир-Волинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною відмови в здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Володимир-Волинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача в здійсненні перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01.12.2016 року по 04.01.2017 року включно без обмеження його граничного розміру; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 01.12.2016 р. № 482, за період з 01.12.2016 року по 04.01.2017 року включно, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням проведених виплат.

Постановою Волинського міського суду Волинської області від 30 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною відмову Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в здійсненні перерахунку призначеної ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці, починаючи з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року включно без обмеження його граничного розміру. Зобов'язано Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці в розмірі 90 відсотків грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 01.12.2016 року № 482, за період з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року включно, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову за безпідставністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення про перерахунок прийнято з урахуванням норм діючого законодавства та проведено згідно наданої позивачем довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 482 від 01.12.2016 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Волинській області, виходячи з суми суддівської винагороди заступника голови місцевого загального суду в розмірі 28000 грн. і розмір довічного грошового утримання судді (з урахуванням надбавки за особливі заслуги перед Україною) після перерахунку склав 25511,75 грн. У зв'язку з цим, підстав для проведення перерахунку встановленого позивачу розміру пенсії немає.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до ч.1 п.2 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе розглядати справу у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював на посаді заступника голови Володимир-Волинського міського суду і після виходу в відставку в травні 2013 року з того часу перебуває на обліку в відповідача як суддя в відставці, отримуючи щомісячне довічне грошове утримання, нараховане відповідно до ч.3 ст. 138 Закону України № 2453-VI від 07.07.2010р. «Про судоустрій і статус суддів» та Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 в розмірі 90 відсотків отримуваної ним на посаді заступника голови Володимир-Волинського міського суду суддівської винагороди, що складалася з посадового окладу в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, доплат за вислугу років у розмірі 70 відсотків посадового окладу і перебування на адміністративній посаді в суді в розмірі 5 відсотків посадового окладу.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» із змінами, внесеними Законом № 1384- VIII від 19.05.2016р., в Україні установлено такі розміри мінімальної заробітної плати в 2016 році в місячному розмірі: з 01 січня 1378 грн.; з 01 травня 1450 грн.; з 01 грудня 1600 грн.

У зв'язку із збільшенням з 01 грудня 2016 року розміру мінімальної заробітної плати до 1600 грн. відповідно з цієї дати збільшився розмір суддівської винагороди працюючого судді на посаді заступника голови місцевого загального суду, що підтверджується довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 01.12.2016р. № 482.

Таким чином, у позивача виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці з 01 грудня 2016 року на підставі ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VI; ч.3 ст.141 цього Закону в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015р. № 213-VIII відповідно до Рішень Конституційного Суду України від 03.06.2013р. № 3-рп/2013; 08.06.2016р. № 4-рп/2016, та ч.4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VIII.

Для реалізації цього права 01 грудня 2016 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці на підставі приєднаної до заяви довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 01.12.2016р. № 482, але через не реагування відповідача на цю заяву, повторно звернувся 17 січня 2017 року і 28 березня 2017 року із відповідними заявами, в яких виклав обґрунтування здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання саме з 01 грудня 2016 року, що підтверджується наявними в справі копіями цих заяв з відмітками відповідача про їх отримання, проте отримав від відповідача відмову в задоволенні його заяв, що підтверджується листами відповідача відповідно від 31.01.2017р. № 13/с-02 і 10.04.2017р. № 59/с-02.

Матеріалами справи також підтверджено, що відповідачем було здійснено перерахунок призначеного позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці лише з 05 січня 2017 року.

Крім того, з 01 січня по 04 січня 2017 року виплата позивачеві щомісячного довічного грошового утримання була обмежена фіксованою сумою 10740 грн., що підтверджено в письмовому запереченні відповідача на адміністративний позов від 30.05.2017р. № 1795/09-08 та його представниками в судовому засіданні.

Такі дії відповідач пояснює тим, що з 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016р. № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким встановлено обмеження щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром 10740 грн., що діяло до набрання чинності 05 січня 2017 року Законом України від 21.12.2016р. № 1798-VIII «Про вищу раду правосуддя», яким не передбачено обмеження щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці певним граничним розміром.

При цьому, представник відповідача не обґрунтовує, яким нормативним актом передбачено здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці з 1 числа місяця, наступного за місяцем, в якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відсутні посилання на нормативний акт, що передбачає здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці саме в названі вище строки, і в листах відповідача від 31.01.2017р. № 13/с-02 і 10.04.2017р. № 59/с-02 та його письмовому запереченні на адміністративний позов від 30.05.2017р. № 1795/09-08

Водночас, доводи позивача щодо протиправності відмови відповідача в здійсненні перерахунку призначеного позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці з 01 грудня 2016 року, коли змінився розмір суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, по 04 січня 2017 року включно та виплаті цього грошового утримання за період з 01 січня по 04 січня 2017 року включно без обмеження його граничним розміром узгоджуються з вимогами чинного законодавства України, Рішеннями Конституційного Суду України, судовою практикою Європейського суду з прав людини, а також правовими позиціями Верховного Суду України.

Так ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VI, ч. 3 ст. 141 цього Закону в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015р. № 213-VIII, відповідно до Рішень Конституційного Суду України від 03.06.2013р. № 3-рп/2013; 08.06.2016р. № 4-рп/2016, та ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VIII передбачено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді

При цьому, жоден із зазначених вище Законів не визначає строку здійснення перерахунку грошового утримання, а саме з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, як про це зазначає відповідач.

Відповідно до ст. 45 ч.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 84 ч.1 абзац 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» перерахунок призначеної пенсії в разі її підвищення провадиться з 1 числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно.

Виходячи з основоположних прав і свобод людини та громадянина, закріплених в Конституції України, Європейській конвенції з прав людини, практики Європейського суду з прав людини, суддя в відставці не може бути менш захищеним, ніж особа, яка є пенсіонером за віком, враховуючи при цьому, що після призначення позивачеві в 2013 році щомісячного довічного грошового утримання як судді в відставці Пенсійним фондом України 01.07.2013р. було видано на його ім'я Пенсійне посвідчення, серії НОМЕР_1, копія якого приєднана до справи, що дає йому право на рівні з пенсіонерами користуватися відповідними пільгами.

Відповідно до ч.7 ст. 9 КАС України в разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини ( аналогія закону ), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права ( аналогія права ).

Зазначене положення закону зобов'язує суд для усунення прогалин у правовому регулюванні спірних відносин застосовувати інститут аналогії закону і права.

Таким чином, за відсутністю законодавчого визначення строку здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці у зазначених вище законах: «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453-VI, «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015р. № 213-VIII, «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. № 1402-VIII, за аналогією закону, початок строку здійснення відповідачем перерахунку призначеного позивачеві щомісячного довічного грошового утримання має визначатися з 01 грудня 2016 року на підставі поданої ним заяви про перерахунок грошового утримання від 01.12.2016р. і довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 01.12.2016р. № 482.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, за яким Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони мають вищу юридичну силу в порівнянні з підзаконними актами.

Відповідно до ч.1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а відповідно до ч.1 ст. 9 цього Кодексу суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Тому застосування правових та інших відомчих актів, положень, роз'яснень центральних органів виконавчої влади, в тому числі Пенсійного фонду України, щодо строків здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці, що суперечать законам України, є порушенням Конституції України, в ч.2 ст. 8 якої зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Обмежуючи позивачеві виплату щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці з 01 січня по 04 січня 2017 року включно до фіксованої суми 10740 грн., відповідач у листі від 31.01.2017р. № 13/с-02 повідомляв позивача, що зазначене обмеження щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці максимальним розміром 10740 грн. встановлено з 01 січня 2017 року Законом України від 06.12.2016р. № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а з 05 січня 2017 року щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в відставці без обмеження максимальним розміром на підставі Закону України від 21.12.2016р. № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя», що не передбачає такого обмеження грошового утримання.

Проте, відповідно до частин 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, дія якої поширюється на всі нормативно-правові акти різних галузей права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини ( стаття 7 ).

Європейський Суд з прав людини в своїй діяльності розглядає принцип незворотності дії закону в часі передусім як складову верховенства права, тісно пов'язуючи її з категоріями правової певності та захисту довіри до держави, ставлячи таким чином заслін ущемленню прав і свобод людини з боку влади.

Саме така спрямованість цього принципу робить його важливою гарантією безпеки людини і громадянина, їх довіри до держави, про що зазначено в мотивувальній частині зазначеного вище Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99.

Правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.02.2017р. у справі № 6-2705цс16 також підтверджує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Довідкою про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці від 01.12.2016р. № 482, виданою позивачеві, підтверджено, що станом на 01.12.2016р. суддівська винагорода заступника голови місцевого загального суду Волинської області складає 28 000 грн.

Отже, призначене позивачеві щомісячне довічне грошове утримання станом на 01.12.2016р. складало, без урахування сплати податку і військового збору, 25200 грн. ( 28000 грн. х 90% )

Тому положення Закону України від 06.12.2016р. № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в частині щодо обмеження з 01 січня 2017 року граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці максимальним розміром 10740 грн., відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, не поширюються на правовідносини, що виникли до його ухвалення.

Крім того, Конституційний Суд України в підпункті 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення від 03.06.2013р. № 3-рп/2013, з посиланням на викладені в абзацах 6, 7 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007р. № 4-рп/2007 положення, підтвердив свою правову позицію про те, що встановлення законом граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям не узгоджується з конституційним положенням про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів та порушує принцип незалежності суддів, а тому не відповідає ч.3 ст. 22, ч.1 ст. 126 Конституції України.

Постановою Володимир-Волинського міського суду від 23.06.2016р., що набрала законної сили 05.07.2016р., зобов'язано відповідача здійснювати перерахунок та виплату позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці без обмеження його граничного розміру.

Відповідно до ч.1 ст. 255 КАС України постанова суду, що набрала законної сили, обов'язкова для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для усіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

В силу вимог норми частин 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти адміністративного позову, ні відповідач, ні його представники в судовому засіданні не надали жодних беззаперечних доказів правомірності відмови відповідача в здійсненні перерахунку призначеного позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці за період з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року включно без обмеження його граничного розміру.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що є достатні підстави для визнання протиправною відмову відповідача в здійсненні перерахунку призначеного позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці з 01 грудня 2016 року по 04 січня 2017 року включно без обмеження його граничного розміру та зобов1язання відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді в відставці в розмірі 90 відсотків грошової винагороди судді, який працює на відповідній посаді в місцевому загальному суді Волинської області, відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області від 01.12.2016р. № 482, за період з 01.12.2016р. часу звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, по 04 січня 2017 року включно, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням проведених виплат.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Володимир-Волинського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 травня 2017 року у справі № 154/1234/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В. М. Каралюс
судді В. С. Затолочний
З. М. Матковська