Справа № 812/942/17
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про зупинення провадження у справі

20 липня 2017 року СєвєродонецькСправа № 812/942/17

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., при розгляді в порядку письмового провадження адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, що надійшов до суду 10 липня 2017 року (арк. спр. 37-41), заявлено такі вимоги:

- визнати незаконними та протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування грошового забезпечення у порушення законодавства України, а саме не нарахування позивачу протягом квітня-грудня 2015 року надбавки за вислугу років в розмірі 10%;

- визнати незаконними та протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови у виплаті позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно;

- визнати незаконними та протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо утримання із грошового забезпечення позивача військового збору;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити надбавку за вислугу років, яку позивач недоотримував протягом квітня-грудня 2015 року, що встановлено наказом МВС України від 04.07.2014 № 639 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам», і провести індексацію цих грошових доходів та здійснити відповідну виплату;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України зробити перерахунок грошового забезпечення позивача, у зв`язку з невірним нарахуванням розміру надбавки за вислугу років, з урахуванням надбавки за виконання особливо важливих завдань, з квітня 2015 року по грудень 2015 року відповідно до наказу МВС України від 04.07.2014 № 639 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» і провести індексацію цих грошових доходів та здійснити відповідну виплату;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України зробити перерахунок одноразової грошової допомоги позивача, з урахуванням невиплачених коштів, відповідно до наказу МВС України від 04.07.2014 № 639 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» і провести індексацію цих грошових доходів та здійснити відповідну виплату;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України зробити перерахунок грошового забезпечення та здійснити виплату позивачу незаконно утриманих коштів у вигляді військового збору за весь час служби, а саме з 17.04.2015 по 08.04.2016;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно протягом проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

Ухвалою суду від 11 липня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 20 липня 2017 року. Також цією ухвалою суду зобов`язано відповідача суб`єкта владних повноважень у разі невизнання адміністративного позову у строк до 20 липня 2017 року подати письмові заперечення проти позову та докази, якими вони обґрунтовуються, або заяву про визнання адміністративного позову, а також належним чином засвідчені копії - в матеріали справи, оригінали для огляду у судовому засіданні таких документів:

- довідку про проходження військової служби позивачем;

- витяг з наказу про включення позивача до списків особового складу частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення;

- довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача за період служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України із відображенням всіх складових грошового забезпечення;

- рапорт позивача від 08.04.2016 про відмову від отримання належного речового майна;

- довідку про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу;

- речовий атестат позивача.

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Від представника позивача до матеріалів справи 13 липня 2017 року надійшла заява про уточнення (доповнення) позовних вимог, в якій додатково до раніше заявлених позовних вимог позивачем заявлено вимогу про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь позивача матеріальної шкоди у сумі 310,00 грн (арк. спр. 50-51).

Також представником позивача до суду 17 липня 2017 року подано заяву, в якій зазначено, що позивач та його представник не можуть прибути до суду, заявлено клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника (арк. спр. 63).

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, вимоги ухвали суду про надання доказів до матеріалів справи не виконав (арк. спр. 48).

З огляду на положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розгляд адміністративної справи здійснити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (частина четверта статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає (частина п`ята статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов`язку і витребовує необхідні докази (частина третя статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суб`єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали (частина четверта статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини шостої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

З огляду на все вищевикладене, суд вважає за необхідне повторно витребувати від відповідача суб`єкта владних повноважень додаткові докази.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною четвертою статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу при зверненні до адміністративного суду з адміністративним позовом надано певні межі розсуду при формуванні змісту позовних вимог. Так, адміністративний позов може містити вимоги про, зокрема зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії (пункт 2); стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про стягнення з відповідача коштів.

Вивченням позовної заяви встановлено, що більшість позовних вимог стосується неправильного, на думку позивача, нарахування йому грошового забезпечення у період проходження служби, тобто позивач вважає, що відповідачем порушено законодавство про оплату праці.

У такому випадку, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є не зобов`язання відповідача вчинити дії по нарахуванню та виплаті позивачу сум грошового забезпечення, а стягнення з відповідача суми грошового забезпечення, що належала позивачу до виплати та не була виплачена.

Згідно правової позиції, яка викладена Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України в постанові від 24 січня 2006 року за результатами перегляду за винятковими обставинами постанови Вищого господарського суду України від 17 серпня 2005 року у справі № 9/175-04 за позовом АКБ Мрія до Державної податкової інспекції у м. Вінниці про визнання неправомірною позапланової комплексної перевірки, звернення за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин з зазначенням способу, який, на думку суду, не призводить до захисту права, не може бути підставою для відмови в позові, тобто, захисті права, що порушується. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правову позицію щодо можливості обрання самим судом іншого способу захисту порушеного права позивача, у разі, якщо позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав, підтримано Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України і у постанові від 20 квітня 2010 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові до відкритого акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк, приватної фірми Орнатус про зобов`язання вчинити певні дії. Зокрема, в зазначеній постанові Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України вказала, що суд, пославшись на обрання позивачем неправильного способу захисту публічних інтересів держави, не врахував, що правила частини 3 статті 105 КАС України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом. Зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Таким чином, керуючись правовою позицією Верховного Суду України, суд, за наслідками розгляду та вирішення даної адміністративної справи, у разі встановлення, що відповідачем дійсно допущено порушення законодавства про оплату праці, має самостійно обрати належний спосіб захисту порушеного права позивача, тобто стягнути з відповідача на користь позивача суму грошового забезпечення, недоотриманого позивачем під час проходження служби.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України принципами адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять (частина друга статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України).

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності (частина третя статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 4 частини другої статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п`ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Зважаючи на вищевикладене, керуючись принципом диспозитивності, з огляду на предмет спору у даній адміністративній справі, суд може обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача тільки в межах підстав та предмету адміністративного позову.

Тобто, обравши такий спосіб захисту порушеного права позивача як стягнення з відповідача коштів, суд не повноважний самостійно розраховувати суму коштів, належну до стягнення. Суд повноважний перевірити правильність такого розрахунку, здійсненого сторонами по справі.

Вивченням позовної зави встановлено, що вона не містить розрахунку суми грошового забезпечення, яке недоотримав позивач внаслідок порушення відповідачем законодавства про оплату праці.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне запропонувати позивачу здійснити розрахунок грошового забезпечення за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, недоотриманих ним внаслідок порушення відповідачем законодавства про оплату праці.

Зважаючи на принцип змагальності сторін, суд також вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити розрахунок ймовірного грошового забезпечення позивача за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року, з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 10 %, та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

У позовній заяві позивачем зазначено, що у нього відсутні відомості про розмір його грошового забезпечення за період проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, його складових, сум нарахованих та утриманих податків і зборів.

З метою надання позивачу можливості здійснити розрахунок грошового забезпечення за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, недоотриманих ним внаслідок порушення відповідачем законодавства про оплату праці, керуючись частиною третьою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень вручити (надіслати рекомендованими листом) позивачу довідку про розмір його грошового забезпечення за період служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України із відображенням всіх складових грошового забезпечення, нарахованих та утриманих обов`язкових платежів (податків, зборів), а також довідку про розмір одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби із зазначенням розміру грошового забезпечення та його складових, з якого виходив відповідач, обраховуючи цю одноразову грошову допомогу.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ненадання відповідних розрахунків позбавить суд можливості перевірити правильність таких обрахунків та обрати інший спосіб захисту порушеного права, відмінний від зазначеного у позовній заяві.

Більш того, згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2014 року у справі № 21-394а14, заміна такого способу захисту порушеного права як зобов`язання відповідача вчинити певні дії (пункт 2 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України) на стягнення з відповідача коштів (пункт 4 частини другої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України) не допускається у порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення).

Тобто позивач після розгляду та вирішення адміністративної справи з вимогами про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення, у разі задоволення цих позовних вимог, не зможе у подальшому звернутися до суду за заміною способу виконання судового рішення на стягнення з відповідача суми такого грошового забезпечення.

У відповідності із пунктом 4 частини другої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі наявності інших причин за обґрунтованим клопотанням сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - до терміну, встановленого судом.

З урахуванням необхідності повторного витребування від відповідача додаткових доказів до матеріалів справи, надання сторонам достатнього часу для виконання вимог ухвали суду, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі до 13 вересня 2017 року.

Керуючись статтями 7, 11, 49, 71, 156 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Повторно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати до Луганського окружного адміністративного суду у строк до 01 вересня 2017 року письмові заперечення проти позову та докази, якими вони обґрунтовуються, або заяву про визнання адміністративного позову, а також такі документи та матеріали (належним чином засвідчені копії - в матеріали справи, оригінали - для огляду у судовому засіданні):

- довідку про проходження військової служби позивачем;

- витяг з наказу про включення позивача до списків особового складу частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення;

- довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача за період служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, із відображенням всіх складових грошового забезпечення, нарахованих та утриманих обов`язкових платежів (податків, зборів);

- рапорт позивача від 08.04.2016 про відмову від отримання належного речового майна;

- довідку про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу;

- речовий атестат позивача;

- грошовий атестат позивача;

- довідку про розмір одноразової грошової допомоги позивача при звільненні з військової служби, із зазначенням розміру грошового забезпечення та його складових, з якого виходив відповідач, обраховуючи таку одноразову грошову допомогу;

- розрахунок ймовірного грошового забезпечення позивача за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року, з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 10 %, та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби відповідно до позовних вимог.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України вручити позивачу (надіслати рекомендованими листом за поштовою адресою позивача, зазначеною у позовній заяві: АДРЕСА_1 ) у строк до 15 серпня 2017 року такі документи:

- довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення позивача за період служби у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, із відображенням всіх складових грошового забезпечення, нарахованих, нарахованих та утриманих обов`язкових платежів (податків, зборів);

- довідку про розмір одноразової грошової допомоги позивача при звільненні з військової служби, із зазначенням розміру грошового забезпечення та його складових, з якого виходив відповідач, обраховуючи таку одноразову грошову допомогу.

Запропонувати позивачу надати до Луганського окружного адміністративного суду у строк до 01 вересня 2017 року розрахунок грошового забезпечення за період з квітня 2015 року по грудень 2015 року та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, недоотриманих позивачем внаслідок порушення відповідачем законодавства про оплату праці.

Надати сторонам достатній час для виконання вимог ухвали суду.

Зупинити провадження у справі № 812/942/17 до 13 вересня 2017 року.

Після закінчення строку, на який зупинено провадження в адміністративній справі, судове засідання у справі № 812/942/17 призначити на 13 вересня 2017 року о 13 год. 30 хв.

Ухвала в частині витребування доказів набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому проваджені або згідно з частиною третьою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяК.О. Пляшкова