Справа № 370/2799/16-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 370/2799/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Мазка Н.Б.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Оксененка О.М.,

Федотова І.В.,

при секретарі Нікітіній А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Києво-Святошинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язати здійснити перерахунок та виплату його пенсії, починаючи з 01.01.2012 року з розрахунку 90% заробітної плати, зазначеної в довідці №78 від 12.03.2012 року про заробітну плату, виданій територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Київській області, без обмеження її 10 розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, посилаючись на те, що з 2007 року перебуває на обліку в УПФУ, отримував пенсію по інвалідності як інвалід 2 групи та продовжував працювати на посаді судді Макарівського районного суду Київської області.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 з 25.06.2007 року перебуває на обліку в УПФУ, де отримував пенсію по інвалідності як інвалід 2 групи та продовжував працювати на посаді судді Макарівського районного суду Київської області.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 04.03.2010 року №1945-VІ, наказом територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області №26/Б від 23.03.2010 року, позивач був звільнений з посади судді Макарівського районного суду Київської області з 22.03.2010 року у зв'язку з поданням заяви про відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків. Цим же наказом, з 22.03.2010 року припинена виплата щомісячного грошового утримання судді, зобов'язано начальника відділу бухгалтерського обліку та завідуючу сектором кадрової роботи підготувати пакет документів для призначення та виплати довічного грошового утримання управлінням Пенсійного фонду за місцем проживання.

З 15.10.2010 року УПФУ відповідно до вимог ч.6 ст.37 Закону №3723-XII позивачу за його бажанням призначена пенсія державного службовця по інвалідності, відповідно до ч.2 вказаного Закону, яку він отримує по теперішній час.

01.01.2012 року набув чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до ст.129 якого посадові оклади суддів місцевих судів збільшились до восьми мінімальних заробітних плат.

З метою перерахунку раніше призначеної пенсії, як державному службовцю, позивач звернувся до територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області, де отримав довідку №78 від 12.03.2012 року про заробітну плату, та 13.03.2012 року з відповідною заявою про перерахунок призначеної пенсії звернувся до УПФУ, проте листом від 26.03.2012 року, який отримав 05.04.2012 року йому було відмовлено у такому перерахунку.

Разом з тим, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30.05.2012 року, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, УПФУ в Макарівському районі Київської області, правонаступником якого є відповідач у справі, було зобов'язано здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2012 року на підставі виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Київській області довідки за №78 від 12.03.2012 року про заробітну плату.

На виконання вказаної постанови суду УПФУ було проведено перерахунок та виплату позивачу щомісячної пенсії на підставі виданої територіальним управління Державної судової адміністрації в Київській області довідки №78 від 12.03.2012 року про заробітну плату, починаючи з 01.01.2012 року, проте, перерахунок зроблений виходячи з 80 відсотків заробітної плати, як передбачалось нормами Закону, що діяли на час перерахунку. Крім того, при виплаті пенсії відповідачем застосовувались норми законодавства щодо обмеження пенсій максимальним розміром.

У зв'язку з визнанням неконституційними законів в частині встановлення максимального розміру пенсії суддям, позивач 30.11.2016 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату пенсії як судді без обмеження її максимальним розміром.

07.12.2016 року листом №73/ІІІ-06 відповідач в цьому відмовив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача як суб»єкта владних повноважень.

Однак, колегія суддів не повною мірою погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну службу» (далі - Закон) пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частинами другою і п'ятою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", особам, визнаним інвалідами I та II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I та II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, статтю 37 Закону викладено в новій редакції, зокрема, виключено положення щодо збільшення пенсія на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі.

Таким чином, з 01.10.2011 року положення ст. 37 Закону щодо призначення державним службовцям пенсії від сум їх заробітної плати у розмірі не більше 90 відсотків заробітної плати втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до цієї статті Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

При цьому, відповідачем зазначено, що оскільки у постанові Макарівського районного суду Київської області від 30.05.2012 року не було визначено, в якому процентному відношенні перерахувати пенсію від заробітної плати, управлінням застосовано показник у розмірі 80%.

Разом з тим, підстави та порядок перерахунку пенсій державним службовцям регулює стаття 37-1 Закону, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» змін не зазнали.

При цьому, внесені вищезгаданим Законом зміни до статті 37 Закону щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім того, колегією суддів враховується правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 10.12.2013 року у справі №21-420а13, відповідно до якої при перерахунку пенсії має застосовуватися норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, і яка діяла на момент призначення пенсії, а не при перерахунку вже призначеної пенсії.

Отже, позовні вимоги щодо зобов»язання УПФУ здійснити перерахунок пенсії позивача з розрахунку 90 % заробітної плати є обґрунтованими, тому помилково не були задоволені судом першої інстанції.

Разом з тим, відповідно до частини другої ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Разом з тим, оскільки в даному випадку позовні вимоги стосуються системних періодичних виплат, право на які у позивача виникло із встановленням відповідного статусу, перебіг строку, коли він мав дізнатися про порушення своїх прав, розпочався з встановленого чинним законодавством часу отримання таких виплат.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу.

Позивач про порушення свого права, якщо він вважав його порушеним, повинен був дізнатися при виплаті йому відповідачем щомісячної пенсії. Звернення позивача до відповідача із заявою з питання проведення перерахунку пенсії та іншої соціальної виплати за минулий час не є передбаченою законом можливістю досудового порядку вирішення спору в розумінні частини четвертої статті 99 КАС України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в межах шестимісячного строку, а в решті мають бути залишені без розгляду відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, якою передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Водночас, висновок суду першої інстанції щодо виплати позивачеві пенсії з обмеженням її граничного розміру, встановленого Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», на погляд судової колегії, є правильним.

Так, Законом №3668-VI, встановлено обмеження виплати пенсії максимальним її розміром.

Відповідно до ст.2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про державну службу», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Разом з цим, як встановлено п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Крім того, у відповідності до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ в редакції, чинній на момент звернення позивача з заявою про проведення перерахунку пенсії, внесено зміни до частини сьомої статті 37 Закону України «Про державну службу», відповідно до яких максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

В подальшому до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни Законом N911-VIII від 24.12.2015, внаслідок чого, вказану статтю доповнено реченням наступного змісту «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень».

При цьому, норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», на час ухвалення рішення є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами, отже, законних підстав для виплати пенсії в більшому, ніж обмежено, розмірі немає.

Крім того, рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016 у справі 1-8/2016 щодо відповідності Конституції України (конституційності) певних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на які посилається позивач, не поширюється на спірні правовідносини, оскільки позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а в рішенні КСУ йдеться про щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 99,100,160, 167, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частквово.

Постанову Макарівського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративним позовом ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Зобов'язати Києво-Святошинське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3, починаючи з 08.06.2016 року з розрахунку 90% заробітної плати, зазначеної в довідці №78 від 12.03.2012 року про заробітну плату, виданій територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Київській області.

Позовні вимоги за період з 01.01.2012 року по 07.06.2016 року - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Л.В.Губська

Судді: О.М.Оксененко

І.В.Федотов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Федотов І.В.