Справа № 169/649/16-а, 2а-169/37/16
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року № 876/10375/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Глушка І.В., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області на постанову Турійського районного суду Волинської області від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області, яким просив: визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення трудового стажу та відмови у нарахуванні та виплаті йому грошової допомоги відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, період його роботи на виборній посаді секретаря комітету комсомолу Оваднівського СПТУ № 1 з 01.08.1978 року до 30.08.1979 року, період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 26.04.1981 року до 26.11.1982 року та період роботи на посаді завідувача Турійською районною фільмотекою з 06.01.1983 року до 01.09.1983 року; зобов'язати відповідача нарахувати та виплати йому грошову допомогу в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Турійського районного суду Волинської області від 01 грудня 2016 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що станом на час звернення із заявою про призначення і виплату грошової допомоги у розмірі десяти пенсій стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становив більше 35 років, а тому позивач має право на отримання грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачу правомірно відмовлено у виплаті спірної грошової допомоги при призначенні пенсії за віком, оскільки його педагогічний стаж становив менше 35 років. На думку відповідача, до страхового стажу, що дає право на призначення даної допомоги, не може бути враховано період роботи позивача на виборній посаді секретаря комітету комсомолу Оваднівського СПТУ № 1 з 01.08.1978 року до 30.08.1979 року та період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 23.04.1981 року до 26.11.1982 року, оскільки такі посади не передбачені «Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, а в період роботи на посаді завідуючого Турійською районною фільмотекою з 06.01.1983 року до 01.09.1983 року позивач був призначений керівником гуртків в районному Будинку піонерів і школярів, що є роботою за сумісництвом, тому цей період роботи також не може бути зарахований до стажу, що визначає право на виплату спірної грошової допомоги.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, з 08.06.2016 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і він перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області.

25.10.2016 року він звернувся до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Однак листом від 03.11.2016 року № 11/В-01 Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області відмовило позивачу у виплаті даної допомоги, мотивуючи відмову тим, що у нього відсутній необхідний стаж роботи 35 років у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач посилався на те, що до цього стажу не може бути врахований період його роботи на виборній посаді секретаря комітету комсомолу Оваднівського СПТУ № 1 з 01.08.1978 року до 30.08.1979 року, період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 26.04.1981 року до 26.11.1982 року та період роботи на посаді завідувача Турійською районною фільмотекою з 06.01.1983 року до 01.09.1983 року.

Колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність такої відмови відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж, зокрема, для чоловіків 35 років, на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 затверджено «Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати».

Відповідно до абз. 2 п. 2 цього Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Вказаною Постановою визначено, що пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я і соціального захисту призначаються після досягнення 55 років за наявності спеціального стажу роботи станом на 1 квітня 2015 року не менше 25 років і після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року (як у випадку позивача) - не менше 26 років.

Як встановив суд із записів у трудовій книжці ОСОБА_1, наказів завідуючого Турійським райвно Волинської області від 30.12.1982 року № 289 та від 04.02.1983 року № 19, архівного витягу від 21.11.2016 року № 3481/01-20, виданого Державним архівом Волинської області, а також не заперечується відповідачем, позивач в період з 01.08.1978 року до 30.08.1979 року перебував на виборній посаді секретаря комітету комсомолу Оваднівського СПТУ № 1, в період з 26.04.1981 року до 26.11.1982 року проходив строкову військову службу у Збройних Силах СРСР, а в період з 06.01.1983 року до 01.09.1983 року працював на посаді завідувача Турійською районною фільмотекою.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року № 1397 «Про пенсію за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров'я та сільського господарства», яка була чинною на період перебування ОСОБА_1 на виборній посаді секретаря комітету комсомолу Оваднівського СПТУ № 1, було затверджено «Положення про порядок обчислення стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти і охорони здоров'я», п. 1 якого було встановлено, що вчителям, лікарям та іншим працівникам освіти та охорони здоров'я до стажу роботи за спеціальністю зараховується, зокрема, виборна та інші відповідальна робота в партійних і комсомольських органах.

А п. 3 примітки до зазначеної вище постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у зарахуванні вказаного періоду до стажу роботи позивача на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років.

Також відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тобто відповідно до змісту наведеної норми, обов'язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

Частиною 3 ст. 36 КЗпП УРСР було передбачено, що однією з підстав припинення трудового договору є призов або вступ працівника на військову службу.

Як вбачається із записів у трудовій книжці ОСОБА_1, 21.04.1981 року його звільнено з посади директора Ружинської восьмирічної школи у зв'язку з призовом до лав Радянської армії і він проходив строкову військову службу в період з 26.04.1981 року до 26.11.1982 року.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 на момент призову на строкову військову службу працював на посаді директора Ружинської восьмирічної школи, тобто на посаді, яка відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року № 1397 «Про пенсію за вислугу років працівникам просвіти, охорони здоров'я та сільського господарства» давала право на призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, і був звільнений з даної посади саме у зв'язку з призовом на військову службу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у зарахуванні періоду проходження позивачем строкової військової служби до стажу роботи позивача на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років.

Також «Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963, до посад педагогічних працівників віднесено посаду завідувача фільмотеки.

Отже, оскільки посаду завідувача фільмотеки віднесено до посад педагогічних працівників, така посада відповідно дає право на призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти згідно з п. п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у зарахуванні вказаного періоду роботи позивача до такого стажу.

Враховуючи наведені вище обставини справи та положення норм законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що станом на час звернення із заявою про призначення і виплату грошової допомоги у розмірі десяти пенсій стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", становив більше 35 років, отже, позивач має право на отримання грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в зв'язку з чим відмова Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області у виплаті даної допомоги є протиправною.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Турійського районного суду Волинської області від 01 грудня 2016 року у справі № 169/649/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Турійському районі Волинської області про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді І.В. Глушко

Н.В. Ільчишин