Справа № 826/2656/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2656/17 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЕЯ-ЛТД» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЕЯ-ЛТД» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «НІКЕЯ-ЛТД» (далі - Позивач, ТОВ «НІКАЯ-ЛТД») звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ДПІ у Печерському районі) про:

- визнання незаконним та скасування рішення від 18.07.2016 року №25096/10/26-55-08-05;

- зобов'язання ДПІ у Печерському районі прийняти одержану податкову декларацію ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» з податку на додану вартість за звітний (податковий) період - календарний місць червень 2016 року з додатками та доповненням до неї з веденням до інформаційних баз даних ДФС України відомостей з цих доданих Позивачем документів від 11.07.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.02.2017 року позовну заяву залишено без руху.

У квітні 2017 року ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» до суду першої інстанції подано заяву про роз'яснення ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.02.2017 року про залишення позовної заяви без руху, надавши відповіді на такі питання:

- чому суддя у резолютивній частині ухвали від 24.02.2017 року про залишення позовної заяви без руху замість висновків зазначив команди, хто саме має ці команди виконувати в якій пропорції від бажаного цим суддею розміру судового збору Позивач його сплатив і скільки саме (у гривнях) і кому Позивач має цей збір доплатити?

- чому суддя, постановляючи 24.02.2017 року у справі №826/2656/17 ухвалу про залишення без руху позовної заяви в порядку ст. 108 КАС України діє як суд, адже у статті 108 КАС України прямо зазначено, що таку ухвалу постановляє суддя?

- чому суддя ухвалу про залишення без руху позовної заяви постановив 24.02.2017 року, а копію цієї ухвали надіслав Позивачу (здав на пошту) лише 10.03.2017 року, адже копія такої ухвали особі, яка звернулася з позовною заявою, надсилається невідкладно в силу ч. 1 ст. 108 КАС України?

- чому суддя після одержання позовної заяви Позивача не керувався принципом верховенства права, адже до позовної заяви було додано документ про сплату судового збору, і в цій частині позовна заява відповідає вимогам ч. 3 ст. 106 КАС України?

- чому суддя перевірив не зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, а повноту сплати такого збору, адже Закон України «Про судовий збір» вимагає від суду перевіряти не повноту зарахування судового збору, а лише факт такого зарахування?

- чому суддя поставив допуск Позивача до суду у залежність від повноти (на думку судді) сплати судового збору, адже відповідно до ч. 1 ст. 98 КАС України суд (не суддя) вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою?

- чому суддя суду першої інстанції, обраний суддею безстроково до набрання чинності Законом України від 02.06.2016 року №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», продовжує здійснювати свої повноваження як суддя, адже дія підпункту 3 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України поширюється лише на суддів, обраних безстроково з дня набрання чинності цим Законом?

- чому перший та третій абзаци частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначають правила та практичний приклад оплати судовим збором подання до суду позовних заяв майнового та немайнового характеру, а дію розташованого між ними другого абзацу частини третьої цієї статті суддя поширив на справу №826/2656/17 за позовом лише немайнового характеру з кількома позовними вимогами?

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.05.2017 року у задоволенні заяви відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, факти наявності перешкод з виконання рішення через його незрозумілість відсутні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду заяви про роз'яснення судового рішення до суду першої інстанції. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, наголошуючи, що судом без належного обґрунтування не було надано відповідь на жодне викладене у заяві питання. Наголошує на невідповідності проголошеної резолютивної частини рішення з її текстом. Вказує на розгляд справи неповноважним судом, оскільки, на думку останнього, суддя не був обраний на посаду в установленому Конституцією України порядку.

Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 року було відкрито апеляційне провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.07.2017 року на 09:50.

При цьому, судовою колегією враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, не можуть бути обмежені у праві на отримання в адміністративному суді як усної, так і письмової інформації щодо результатів розгляду справи. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в адміністративному суді інформації про дату, час і місце розгляду своєї справи та ухвалені в ній судові рішення.

Згідно ч. 3 ст. 33 КАС України судовий виклик або судове повідомлення осіб, які беруть участь у справі, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур'єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки, складеного відповідно до статті 34 цього Кодексу факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), електронною поштою, телефонограмою, опублікування у друкованому засобі масової інформації.

Приписи ст. 38 КАС України визначають, що суб'єкту владних повноважень текст повістки надсилається електронною поштою (факсимільним повідомленням) на адресу електронної пошти або на номер факсу (телефаксу), які містяться у Єдиній базі даних електронних адрес, номерів факсів (телефаксів) суб'єктів владних повноважень. Суб'єкт владних повноважень повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду і приєднується секретарем судового засідання до справи. Таке підтвердження є достатнім доказом належності повідомлення суб'єкта владних повноважень про дату, час і місце судового розгляду. Якщо протягом двох робочих днів з дня направлення тексту повістки підтвердження від суб'єкта владних повноважень не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і є достатнім доказом належності повідомлення суб'єкта владних повноважень про дату, час і місце судового розгляду.

Одночасно з надсиланням тексту повістки суд, у разі якщо справа розглядається за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень, повідомляє суб'єкта владних повноважень про наявні у нього матеріали, які підлягають врученню йому як стороні, та про можливість їх отримання лише безпосередньо у суді.

Порядок частини першої цієї статті може бути застосовано також щодо особи, яка бере участь у справі, незалежно від того, чи є вона суб'єктом владних повноважень, у разі, якщо вона зазначила адресу своєї електронної пошти (номер факсу, телефаксу) і не висловила заперечень проти її використання для одержання текстів судових рішень та інших документів.

Як вбачається з матеріалів справи, в апеляційній скарзі ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» вказано номер телефону « 093-187-86-04», а заперечень проти його використання для отримання інформації, зокрема, про дату, час та місце судового розгляду справи, Апелянтом не висловлено. Відтак, на номер « 093-187-86-04» секретарем судового засідання 13.07.2017 року забезпечено направлення телефонограми з номеру телефону « 097-804-94-46» із зазначенням усієї інформації, передбаченої положеннями статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України. Викладені у телефонограмі відомості були отримані особою за номером телефону « 093-187-86-04», однак остання, зобов'язавшись передати викладену у телефонограмі інформацію уповноваженому представнику ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД», відмовилася надати дані про свої прізвища, ім'я та по батькові, а також посаду, мотивуючи це забороною керівництва на вчинення таких дій.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що передання тексту повістки шляхом направлення телефонограми на номер телефону, вказаний в апеляційній скарзі « 093-187-86-04», свідчить про належне повідомлення особи про дату, час та місце судового розгляду справи у передбачені процесуальним законом порядок, строки та спосіб, у зв'язку з чим ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання.

Крім того, 13.07.2017 року секретарем судового засідання за номером телефону « 044-201-13-90» було направлено телефонограму ДПІ у Печерському районі, яка була отримана службовою особою Відповідача.

За таких обставин, оскільки сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, справа розглядалася у відкритому судовому засіданні без фіксації технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відмовляючи у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення, Окружний адміністративний суд м. Києва виходив з того, що ухвала від 24.02.2017 року про залишення позовної заяви без руху не містить незрозумілостей та ймовірності її неправильного виконання.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз'яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз'яснення його тяжко виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

У заяві про роз'яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Відтак, очевидним є те, що суд може роз'яснити рішення яке підлягає виконанню.

Наведене свідчить про те, що оцінка поняття про незрозумілість судового рішення заявника повинна узгоджуватися зі вимогами статті 170 КАС України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 170 КАС України подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

У розумінні цієї норми необхідність роз'яснення судового рішення виникає тоді, коли воно є нечітким за змістом, неясним і незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, які будуть його виконувати. Зі сказаного випливає також, що роз'ясненню підлягає судове рішення, яким суд розв'язав спір по суті, тобто якщо воно впливає на права, обов'язки та інтереси учасників спірних правовідносин. Але не підлягає роз'ясненню те, що прийнято з процесуальних питань, які не стосуються суті спору, що виник між сторонами у справі, а лише вказує на ту чи ту процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень.

Наведена правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду України від 10.02.2017 року у справі №810/4033/15.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що в якості підстав для роз'яснення рішення Позивач визначає свою незгоду з мотивами та висновками ухвали суду першої інстанції від 24.02.2017 року про залишення позовної заяви без руху, що, на переконання суду, є підставою для оскарження судового рішення у встановленому процесуальним законом порядку та не охоплюється правовим регулюванням положень ст. 170 КАС України.

Поряд з цим, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху судом першої інстанції вказано, що, оскільки в адміністративному позові заявлено дві немайнові вимоги, то судовий збір належить сплатити у розмірі 1 600,00 грн. за кожну з них. Водночас, як зазначив суд в ухвалі від 24.02.2017 року, судовий збір було сплачено Позивачем лише у розмірі 1 378,00 грн. та 222 грн.. Тобто, в указаній ухвалі зазначено підстави залишення позовної заяви без руху та вказано на спосіб усунення недоліків.

Таким чином, оскільки ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.02.2017 року про залишення без руху апеляційної скарги ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» не належить до судового рішення, яким спір вирішено по суті, є чіткою, зрозумілою та належним чином вмотивованою з посиланням на відповідні норми чинного законодавства України, підстави для задоволення заяви про роз'яснення рішення відсутні, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Посилання Апелянта на невідповідність проголошеної резолютивної частини рішення її тексту судовою колегією оцінюється критично, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, за наслідками розгляду заяви про роз'яснення рішенням судом першої інстанції було проголошено рішення про відмову у її задоволенні. Аналогічний висновок суду відображений і в резолютивній частині тексту ухвалу від 17.05.2017 року.

Твердження ТОВ «НІКЕЯ-ЛТД» про ухвалення судового рішення неповноважним судом з підстав, що суддя був обраний безстроково до набрання чинності 30.09.2016 року Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», судова колегія вважає безпідставним з огляду на те, що згідно пп. 3 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» судді, які обрані суддями безстроково, продовжують здійснювати свої повноваження до звільнення або до припинення їх повноважень з підстав, визначених Конституцією України.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до приписів ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 170, 195, 199, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЕЯ-ЛТД» - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НІКЕЯ-ЛТД» до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.