Справа № 221/1063/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мохов Є.І.
Суддя-доповідач - Сіваченко Ігор Вікторович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року справа №221/1063/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Волноваської районного суду Донецької області від 19 травня 2017 року у справі № 221/1063/17 за позовом ОСОБА_2 до Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення грошових коштів з тимчасової втрати працездатності,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2017 ОСОБА_2 звернулася до суду з цим адміністративним позовом, мотивуючи свої доводи тим, що вона, з 12.12.2011 по теперішній час перебуває у трудових відносинах з Господарським судом Донецької області на посаді інспектора 2-ої категорії. Зараз перебуває у декретній відпустці. У зв'язку з втратою первинних документів Господарським судом Донецької області, їй не проводилась виплата допомоги з тимчасової непрацездатності у період з 04.06.2014 по 07.10.2014.

Згідно з існуючим порядком, ця допомога виплачується безпосередньо роботодавцем за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Оригінал лікарняного листа був переданий нею до бухгалтерії Господарського суду Донецької області. Утім, належна їй допомога не була виплачена, оскільки на той час Господарський суд Донецької області переїхав до м. Харків, пр. Науки, 5, 61022, а також органи Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності покинули території Донецької та Луганської областей, які були не підконтрольні Україні, у зв'язку з чим зазначений лікарняний лист залишився не оплачений.

Таким чином, у відповідності із діючим законодавством України направити до відповідального органу соцстраху заявку - розрахунок на виплату грошових коштів у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності, вона не має можливості. За захистом своїх порушених прав вона зверталася до відповідача, але досі відповідач не вчинив дій, спрямованих на виплату їй допомоги по вагітності та пологам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 20 Закону України від 23.09.1999 № 1105-ХІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-ХІV) у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності передбачено надання такого виду матеріального забезпечення та соціальних послуг як допомога по вагітності та пологах.

Згідно ч. 1 ст. 25 вказаного Закону допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке компенсує втрату заробітної плати (доходу) за період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами. Допомога по вагітності та пологах застрахованій особі виплачується за весь період відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 до пологів та 90 після пологів). Розмір зазначеної допомоги обчислюється сумарно та надається застрахованій особі в повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (далі - Закон № 2240-ІІІ) передбачено, що фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Відповідно до п.2 Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального рахування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 № 26 (далі - Порядок № 26), фінансування страхувальників - роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду (далі - робочі органи Фонду).

Підставою для фінансування страхувальників-роботодавців робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Відповідно до п.7 Порядку, при опрацюванні заяви-розрахунку робочі органи Фонду перевіряють правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 8 Порядку, робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

Позивачем були подані за місцем обліку до м. Донецька Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заяви-розрахунки за червень - жовтень 2014 року на суму 7500 грн. Перебування нею на лікарняному підтверджується епікризом № 431 та довідкою з місця роботи, з якої видно, що вона дійсно перебувала на лікарняному і що їй не проводилась виплата допомоги з тимчасової непрацездатності.

Відповідач в запереченнях посилався на те, що вважають позов ОСОБА_2 безпідставним, необґрунтованим та таким, що не може бути задоволений з наступних підстав.

По-перше, у позовній заяві ОСОБА_2 повідомляє, що з 12.12.2011 по теперішній час перебуває у трудових відносинах з Господарським судом Донецької області. З 04.06.2014 по 07.10.2014 позивач перебувала у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами. Оригінал листка непрацездатності передала до бухгалтерії Господарського суду Донецької області, однак у зв'язку з його переміщенням з міста Донецька до міста Харкова, листок непрацездатності залишився не оплаченим і є втраченим.

Відповідно до статті 50 Закону № 2240-ІІІ, що діяв на момент настання страхового випадку, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням; застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

У разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації матеріальне забезпечення за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації), виплачується застрахованим особам їх правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - виконавчою дирекцією відділення Фонду за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника.

Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до

положення про комісію (уповноваженого) із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, яке затверджується правлінням Фонду.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 34 Закону № 2240-ІІІ встановлено, що за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг: 1) допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною) (статті 35, 37 цього Закону); 2) допомога по вагітності та пологах (статті 38, 39 цього Закону).

Згідно ч. 2 ст. 52 Закону № 2240-ІІІ допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах виплачується: застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, - у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати; застрахованим особам, зазначеним у частинах другій та третій статті 6 цього Закону, - протягом десяти днів після призначення допомоги.

Аналогічні норми містить Закон № 1105-XIV, що діє з 01.01.2015 по цей час.

Згідно Порядку N26 у разі виникнення страхового випадку із застрахованою особою на підставі поданих документів, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі.

На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення страхувальник-роботодавець нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок.

Порядком № 26 встановлено, що підставою для фінансування страхувальників - роботодавців робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства.

У зв'язку з вищевикладеним, допомога по тимчасовій непрацездатності повинна призначатися та виплачуватися Роботодавцем - Господарським судом Донецької області, з яким Позивач перебуває у трудових відносинах.

Також вказують, що Господарський суд Донецької області перебуває на обліку як Страхувальник у Західній міжрайонній виконавчій дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

У позовній заяві ОСОБА_2 стверджує, що нею були подані за місцем обліку до м. Донецька Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заяви-розрахунки за червень - жовтень 2014 року, що не відповідає дійсності та суперечить Закону № 2240-ІІІ, № 1105-XIV та Порядку № 26.

По-друге, свою тимчасову непрацездатність Позивач підтверджує епікризом та довідкою з місця роботи про невиплату допомоги з тимчасової непрацездатності. Однак, відповідно до частини 1 статті 51 Закону № 2240-ІІІ, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності, а в разі роботи за сумісництвом - копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою за основним місцем роботи. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Згідно п.1.14 «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 № 455, у разі втрати листка непрацездатності за рішенням ЛКК лікувально-профілактичного закладу, в якому його видано, видається новий листок непрацездатності з позначкою "дублікат" на підставі довідки з місця роботи про те, що за період тимчасової непрацездатності виплата допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю не здійснювалась.

Згідно п.1 ч.2 ст. 29 Закону № 2240-ІІІ застраховані особи зобов'язані надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього Закону.

Отже, для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.

У зв'язку з втратою листка непрацездатності, Позивач має право отримати його дублікат для подальшого пред'явлення за місцем роботи для нарахування та призначення матеріального забезпечення.

По-третє, виконавча дирекція Донецького обласного відділення Фонду є робочим органом Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та діє на підставі Положення про виконавчі дирекції відділень Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з часової втрати працездатності від 08.10.2013 № 45 із змінами та доповненнями. До компетенції Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду не входить прийняття заяв-розрахунків від Страхувальників-роботодавців або фізичних осіб, у зв'язку з цим вважають недоцільними вимоги Позивача щодо зобов'язання вчинити певні дії.

Окрім того, вказують, що всі питання своєчасного фінансування страхувальника- роботодавця відбуваються безпосередньо між страхувальником-роботодавцем та Фондом. Правовідносини між застрахованими особами та Фондом взагалі не виникають.

Оскарження дій суб'єкта владних повноважень (Фонду) щодо фінансування страхувальника, можливо тільки тим органом, між яким виникли спірні правовідносини.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 29 Закону № 2240-ІІІ застраховані особи мають право на оскарження дії страховика, страхувальника-роботодавця щодо надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Це означає, що застрахована особа у разі порушення її права може звернутися до суду з позовом безпосередньо до страховика та/або страхувальника-роботодавця, проте не наділена повноваженнями виступати від імені страхувальника у правовідносинах, що виникли між Фондом та підприємством з приводу виділення коштів на такі виплати.

Зміст наведених норм закону, дає підстави для висновку, що нормативні акти, якими врегульовані правовідносини, що виникають між Фондом та страхувальником з приводу здійснення страхових виплат найманим працівникам (в тому числі допомоги по вагітності та пологах), не надають застрахованій особі права втручатись у ці правовідносини між Фондом та суб'єктом господарювання.

Таким чином, виконавча дирекція Донецького обласного відділення Фонду не є належним Відповідачем по даній справі.

Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 19 травня 2017 року у справі № 221/1063/17 позов задоволено повністю, внаслідок чого, стягнуто з Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН - НОМЕР_1 матеріальне забезпечення з тимчасової втрати працездатності, а саме: допомоги по вагітності та пологам за період з 04.06.2014 по 07.10.2014 в сумі 7500,00 грн.

Проаналізувавши надані позивачем докази, а також те, що листок непрацездатності за період з 04.06.2014 по 07.10.2014 зданий за місцем роботи і після чого він втрачений, тобто було втрачено первинні документи не з її вини. Враховуючи заперечення відповідача, суд першої інстанції вважав адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що застосування Закону № 2240-ІІІ, який діяв до 31.12.2014, є правомірним і зумовлено датою настання страхового випадку Позивача, а саме 04.06.2014.

У зв'язку зі зміною місця знаходження Господарського суду Донецької області (Страхувальник-роботодавець) до міста Харкова, проспект Науки, буд. 5, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, його було взято на облік як Страхувальника до Західної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Таким чином, отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованій особі позивачу можливо після звернення Страхувальника-роботодавця до Західної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності із відповідною заявою-розрахунком в порядку, встановленому Законом.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що Відповідачу не зрозуміло, на підставі яких доказів судом першої інстанції зроблено висновки щодо віднесення позивача до осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Отже, позивачем не заперечується і є документальне підтвердження перебування її у трудових відносинах з Господарським судом Донецької області, тобто, є його найманим працівником.

Окрім того, апелянт просить звернути увагу на те, що всі питання своєчасного фінансування страхувальника-роботодавця відбуваються безпосередньо між страхувальником-роботодавцем та Фондом. Правовідносини між застрахованими особами та Фондом взагалі не виникають.

Оскарження дій Фонду щодо фінансування страхувальника можливо тільки тим органом, між яким виникли спірні правовідносини.

Це означає, що застрахована особа у разі порушення її права може звернутися до суду з позовом безпосередньо до страховика та/або страхувальника - роботодавця, проте не наділена повноваженнями виступати від імені страхувальника у правовідносинах, що виникли між Фондом та підприємством з приводу виділення коштів на такі виплати.

Зміст наведених норм закону дає підстави для висновку, що нормативні акти, якими врегульовані правовідносини, що виникають між Фондом та страхувальником з приводу здійснення страхових виплат найманим працівникам (в тому числі допомоги по вагітності та пологах), не надають застрахованій особі права втручатись у ці правовідносини між Фондом та суб'єктом господарювання.

Таким чином, підсумовуючи наведене вище, виконавча дирекція Донецького обласного віл ділення Фонду не є належним Відповідачем по даній справі.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому згідно пункту 2 частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено наступне.

Із наявного у матеріалах справи епікризу №431 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, мешкає: АДРЕСА_2, працює у Господарському суді Донецької області на посаді спеціаліста II категорії, перебувала в районному відділенні Докучаєвської ЦРЛ з ІНФОРМАЦІЯ_4 по 13.08.2014 з діагнозом: Вагітність II, 39-40 тижнів, пологи II. ІНФОРМАЦІЯ_4 о 05.40 годині народила живого доношеного хлопчика вагою 3450 г довжиною 54 см, оцінка за шкалою Апгр 7/8 балів.

Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва серії НОМЕР_2 про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, про що виконкомом Рибинської сільської ради Волноваського району Донецької області 19.08.2014 зроблено відповідний актовий запис №19, в графі батьки вказано: ОСОБА_5, мати ОСОБА_2.

З довідки №05-27/9 від 03.06.2015, виданої ОСОБА_2 головою Господарського суду Донецької області вбачається, що у зв'язку із втратою первинних документів Господарським Судом Донецької області їй не проводилась виплата допомоги з тимчасової непрацездатності у період з 04.06.2014 по 07.10.2014.

Із наявної у матеріалах справи заяви ОСОБА_2 вбачається, що вона звернулася до виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності, згідно якої вона просила розібратися та посприяти у захисті її порушених прав та здійснити їй виплату з тимчасової втрати працездатності у сумі 7500 гривень, у зв'язку з тим, що лікарняний лист залишився неоплаченим.

Листом №01-20-04-В14 від 27.02.2017 Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності розглянув звернення ОСОБА_2 щодо невиплати їй допомоги по вагітності та пологах та роз'яснив положення діючого законодавства щодо оплати періоду тимчасової непрацездатності.

Згідно ч.1 ст.4 Закону № 1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Пунктом 4 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-XIV передбачено утворення Фонду соціального страхування України, реорганізувавши шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1105- XIV до завершення заходів, пов'язаних з утворенням Фонду соціального страхування України та робочих органів його виконавчої дирекції, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та їх робочі органи.

Згідно ст. 10 Закону № 1105-XIV Фонд має право, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій (у тому числі від органів доходів і зборів, банківських, інших фінансово-кредитних установ) та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності відомості щодо використання страхових коштів; перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування; порушувати відповідно до законодавства питання про притягнення посадових осіб до відповідальності за порушення законодавства у сфері соціального страхування, вимагати надання інформації про вжиті заходи.

Задовольняючи позов, місцевий суд послався на наступне.

Частиною третьою статті 19 Закону № 1105-XIV визначено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно (займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, у тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього закону за умови сплати страхових внесків до Фонду згідно із законом.

Отже, фізичні особи - платники єдиного внеску відносяться до категорії страхувальників на загальних підставах і мають право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за умови сплати єдиного внеску.

Пунктом другим частини першої статті 20 Закону № 1105-XIV передбачено, що за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, як допомога по вагітності та пологах.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності зі ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

Відповідач надав суду заперечення в яких посилається на Закон № 2240-ІІІ, який станом на 01.01.2015 втратив чинність.

Тому, судом першої інстанції зроблений такий висновок, що проаналізувавши надані позивачем докази, а також те, що листок непрацездатності за період з 04.06.2014 по 07.10.2014 зданий за місцем роботи і після чого він втрачений, тобто було втрачено первинні документи не з її вини. Враховуючи заперечення відповідача, суд вважає адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню.

Однак, колегія суддів з таким висновком погодитись не може, з огляду на наступне.

Як правильно зазначив місцевий суд, у відповідності зі ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

В позовній заяві ОСОБА_2 стверджувала, що Позивачем були подані за місцем обліку до м. Донецька Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заяви-розрахунки за червень - жовтень 2014 року на суму 7500 грн. (а.с.4).

Це твердження суд першої інстанції вважав встановленим, хоча жодних доказів цьому ОСОБА_2 не надала. Навпаки, у відповіді на звернення позивача (а.с.13) відповідач наполягав, що згідно з даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заява-розрахунок страхувальника Господарський суд Донецької області на виплату допомоги по вагітності ОСОБА_2 у Центральній міжрайонній виконавчій дирекції в місті Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відсутня.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР до 31.12.2014 визначав Закон № 2240-ІІІ, а з 01.01.2015 визначає Закон № 1105-XIV.

Пунктом 8 статті 2 Закону № 2240 встановлено, що страховий випадок - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи або членів її сім'ї на отримання матеріального забезпечення або соціальних послуг за цим Законом.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, застосування Закону № 2240-ІІІ, який діяв до 31.12.2014, є правомірним і зумовлено датою настання страхового випадку позивача, а саме 04.06.2014.

Більш того, правове регулювання спірних правовідносин ідентичне як нормами Закону № 2240-ІІІ, так і Закону № 1105-XIV.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 12.12.2011 по теперішній час перебуває у трудових відносинах з Господарським судом Донецької області. З 04.06.2014 по 07.10.2014 перебувала у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами, що підтверджується довідкою Господарського суду Донецької області та не заперечується позивачем.

Згідно п.1 ч.1 ст.6 Закону № 2240-ІІІ загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Відповідно до статті 50 Закону України № 2240-ІІІ, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 6 цього Закону, призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім видів матеріального забезпечення, передбачених пунктами 1, 2 статті 34 цього Закону, яке надається за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України).

Законодавством чітко визначений механізм фінансування страхувальників-роботодавців для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, який не враховано Волноваським районним судом Донецької області при винесення рішення по вищезазначеній справі, а саме.

Згідно Порядку № 26 підставою для фінансування страхувальників-роботодавців робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства.

У зв'язку зі зміною місця знаходження Господарського суду Донецької області (Страхувальник-роботодавець) до міста Харкова, проспект Науки, буд. 5, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, його було взято на облік як страхувальника до Західної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Отже, отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованій особі позивачу можливо після звернення страхувальника-роботодавця до Західної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності із відповідною заявою-розрахунком в порядку, встановленому Законом.

Крім того, в постанові суду першої інстанції зроблено посилання на частину 3 статті 19 Закону № 1105-XIV, якою визначено, що «особи, які забезпечують себе роботою самостійно (займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, у тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього закону за умови сплати страхових внесків до Фонду згідно із законом.

Отже, фізичні особи - платники єдиного внеску відносяться до категорії страхувальників на загальних підставах і мають право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за умови сплати єдиного внеску».

В Законі чітко вказано, що ця норма передбачена для осіб, які забезпечують себе роботою самостійно (займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю), пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності.

У зв'язку з вищевикладеним, не зрозуміло, на підставі яких доказів судом першої інстанції зроблено висновки щодо віднесення позивача до осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та є платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Позивачем не заперечується перебування її у трудових відносинах з Господарським судом Донецької області, тобто, вона є найманим працівником.

Далі, відповідно до частини 1 статті 51 Закону № 2240-ІІІ, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Згідно п.1.14 «Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 року № 455, у разі втрати листка непрацездатності за рішенням ЛКК лікувально-профілактичного закладу, в якому його видано, видається новий листок непрацездатності з позначкою «дублікат» на підставі довідки з місця роботи про те, що за період тимчасової непрацездатності виплата допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю не здійснювалась.

Саме для пред'явлення за місцем вимоги для отримання дублікату лікарняного листка ОСОБА_2 видано довідку від 03.06.2015 (а.с.11).

Отже, для призначення допомоги по вагітності та пологах єдиною і необхідною умовою, що підтверджує юридичний факт наявності права на її отримання, є належним чином виданий та оформлений листок непрацездатності.

У відповіді від 27.02.2017 (а.с.14) відповідачем роз'яснювалось позивачу, що відповідно до Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ від 09.04.2008 № 189, передбачено, що лікарсько-консультативні комісії вирішують в окремих випадках питання щодо видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян за минулий час при наявності документів, що підтверджують тимчасову непрацездатність хворого. Таким чином, вирішення питання щодо видачі листка непрацездатності належить до компетенції органів охорони здоров'я за місцем її проживання.

Апеляційний суд зауважує, що така можливість передбачена в пункті 5.3.7 вказаного Положення.

У зв'язку з втратою листка непрацездатності, позивач має право отримати його дублікат для подальшого пред'явлення за місцем роботи для призначення та виплати матеріального забезпечення.

Колегія суддів апеляційного суду підкреслює, що всі перелічені вище норми Закону № 2240-ІІІ дублюються в Законі № 1105-ХІУ, що діє з 01.01.2015 по теперішній час.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення грошових коштів з тимчасової втрати працездатності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції не встановив належним чином обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та зробив помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позову. Відтак, постанова місцевого суду підлягає скасуванню у відповідності до приписів п.4 ч.1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України з прийняттям нової про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 201, 206, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - задовольнити.

Постанову Волноваської районного суду Донецької області від 19 травня 2017 року у справі № 221/1063/17 - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчої дирекції Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення грошових коштів з тимчасової втрати працездатності - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов