Справа № 804/7210/16
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С.В.
Головуючий у 1 інстанції - Барановський Р.А.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2017 рокусправа № 804/7210/16
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання - Лащенко Р.В., з участю представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Борисенка А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року у справі №804/7210/16 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- зобов'язати відповідача змінити в наказі про звільнення дату звільнення позивача з роботи (служби) з Головного управління МВС України в Дніпропетровської області на фактичний день ознайомлення і отримання ОСОБА_4 копії наказу;

- зобов'язати відповідача видати ОСОБА_4 трудову книжку із записом про звільнення позивача відповідно до дати ознайомлення з наказом та фактичною датою отримання ОСОБА_4 трудової книжки;

- стягнути з відповідача заробітну плату за весь час вимушеного прогулу по фактичний день видачі трудової книжки за наступними банківськими реквізитами: МФО-305482, код ЄДРПОУ - 09305480, номер транзитного рахунку за.і операціями з платіжними картками - НОМЕР_2, номер карткового рахунку - НОМЕР_3, на ім'я ОСОБА_4.

В обґрунтування позову зазначив, що його було звільнено з роботи зі служби у Марганецькому міському відділенні Головного управління МВС України в Дніпропетровській області згідно наказу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області за №485 о/с від 06.11.2015 року, однак із даним наказом позивача всупереч вимог трудового законодавства не було ознайомлено та на момент звернення до суду протиправно не здійснено видачу його трудової книжки, у зв'язку з чим у відповідності до положень ч. 5 ст. 235 Кодексу законів про працю України відповідач, як роботодавець, зобов'язаний виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року адміністративний позов задоволено повністю.

Зобов'язано Головне управління МВС України в Дніпропетровській області змінити у наказі №485 о/с від 06.11.2015 року в частині звільнення старшого сержанта міліції ОСОБА_4 з 06 листопада 2015 року з посади інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області у запас Збройних Сил за пунктом 63 "з" (через скорочення штатів) дату звільнення ОСОБА_4 з роботи (служби) з Головного управління МВС України в Дніпропетровської області на фактичний день ознайомлення і отримання ОСОБА_4 копії наказу №485 о/с від 06.11.2015 року.

Зобов'язано Головне управління МВС України в Дніпропетровській області видати ОСОБА_4 трудову книжку із записом про звільнення ОСОБА_4 відповідно до дати ознайомлення з наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області №485 о/с від 06.11.2015 року та фактичною датою отримання ОСОБА_4 трудової книжки.

Стягнуто з Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_4 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу по фактичний день видачі ОСОБА_4 трудової книжки у розмірі 34 288, 02 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що листами Марганецького міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області та Марганецького ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем мешкання позивача неодноразово направлялись повідомлення про необхідність прибуття для отримання трудової книжки, військового квитка та здачі службового посвідчення, а також про необхідність подачі декларації про майно та доходи за 2015 рік, проте зазначені листи не були вручені у зв'язку з відсутністю останнього за адресою.

Також, відповідно до Акту від 21.03.2016 року складеного працівниками Марганецького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, 21.03.2016 року в холі на першому поверсі приміщення Марганецького ВП ГУНП в Дніпропетровській області позивачу було запропоновано отримати трудову книжку та військовий квиток, а також здати службове посвідчення, проте він відмовився.

Про звільнення з органів внутрішніх справ України позивачу було відомо у листопаді 2015 року (копія заяви ОСОБА_4 від 23.11.2015 року).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2016 року у справі №804/843/16 наказ про звільнення позивача було залишено в силі та відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо його поновлення на посаді, а тому обставини, які були встановлені у зазначеній справі не можуть оспорювати ся в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Також, на момент звільнення позивача діючим на той момент законодавством не передбачалось вручення в день звільнення працівнику міліції витягу наказу про звільнення, отже дії відповідача відповідають вимогам діючого законодавства.

Положення Кодексу законів про працю України не поширюються на спірні відносини, оскільки проходження служби в органах внутрішніх справ врегульовано спеціальним законом. Суд першої інстанції не навів мотивів стягнення на користь позивача 34288,02 грн., не зазначив з чого виходив при встановленні зазначеної суми, що вказує на порушення вимог ст.163 КАС України.

Окрім того, належним відповідачем в частині вимог щодо стягнення заробітної плати є ліквідаційна комісія Марганецького міського відділу ГУМВС України в Дніпропетровській області, яка виступає у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) перебував із 01.11.2011 року на службі в органах Міністерства внутрішніх справ України перебував на посаді інспектора патрульної служби групи патрульної служби Марганецького міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області за званням старшого сержанта міліції.

Наказом Головного управління МВС України у Дніпропетровській області від 06.11.2015 року № 485 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п.63 "з" Положення по проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію".

Зі змісту позовної заяви вбачається, що у період з 26.10.2015 року по 14.11.2015 року, згідно довідки-виклику №480 від 20.10.2015 року, ОСОБА_4 знаходився на настановних заняттях та складав сесію в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Під час перебування на сесії позивач постійно проживав у м.Дніпропетровськ.

Після закінчення сесії 14.11.2015 року року на наступний день - 15 листопада 2015 року ОСОБА_4 вийшов на службу до Марганецького міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області, однак черговий по міськвідділу до несення служби позивача не допустив, оскільки ОСОБА_4 не був включений в графік чергувань.

16.11.2015 року позивач прибув до Марганецького міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області з метою повідомлення керівника про завершення чергової сесії та дізнатися про дату і час мого виходу на службу.

Під час особистої розмови із керівництвом міськвідділу ОСОБА_4 був усно повідомлений про те, що під час його перебування на сесії, позивач був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, а юридичну особу - Марганецький міський відділ Головного управління МВС України у Дніпропетровській області ліквідовано.

25.11.2015 року ОСОБА_4 особисто прийшов на прийом до начальника кадрового забезпечення, який знаходився в будівлі колишнього Головного управління МВС України в Дніпропетровській області по вул. Красна 20-А у м.Дніпропетровськ, під час зустрічі з начальником кадрового забезпечення ОСОБА_4 із наказом про власне звільнення не ознайомили, копію наказу і трудову книжку не надали та не повідомили коли і де саме позивач має змогу ознайомитись та отримати вищевказані документи.

У березні 2016 року ОСОБА_4 вперше дізнався про зміст наказу про власне звільнення під час ознайомлення у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду із матеріалами адміністративної справи №804/843/16 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо визнання протиправним та скасування наказу про звільнення старшого сержанта міліції ОСОБА_4 з 06 листопада 2015 року; поновлення на роботі зобов'язання розглянути рапорт поданий ОСОБА_4 04.11.2015 року та розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області та видати відповідний наказ з цього приводу.

Незважаючи на звернення позивача до Головного управління МВС у Дніпропетровській області із проханням розглянути подані ним заяви щодо ознайомлення з наказом про власне звільнення та отримати трудову книжку, звернення позивача не були задоволені, у зв'язку з чим на момент звернення до суду із даним позовом внаслідок протиправної бездіяльності з боку Головного управління МВС у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 не має можливості працевлаштуватись та перебуває у вимушеному прогулі 346 днів з 06 листопада 2015 року по 17 жовтня 2016 року, що зумовлює обов'язок відповідача, як роботодавця, виплатити на користь позичача суму заробітної плати за час вимушеного прогулу, яка станом на 17 жовтня 2016 року складає 34 288, 02 грн.

Колегією суддів встановлено, що позивач неодноразово повідомлявся про звільнення та необхідність прибути до службового приміщення Марганецького міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області, в подальшому Марганецького віділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області для отримання своєї трудової книжки, подання декларації за 2015 рік та ознайомлення зі ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» листами від 06.11.2015 року, 05.02.2016 року, 17.02.2016 року, 22.03.2016 року. (а.с.69, 72-74)

Згідно пояснень начальника відділення Марганець 8 ВПЗ від 22.03.2016 року листи направлені на адресу позивача не були вручені у зв'язку з тим, що за зазначеною адресою двері ніхто не відчинив, були залишенні повідомлення про необхідність отримання поштової кореспонденції, яка станом на 22.03.2016 року перебувала у відділенні.

Також, позивач звертався до відповідача із заявами з приводу звільнення з ОВС України, зареєстровані за вх. №К-7 від 08.12.2015 року та за вх.К-9 від 10.12.2015 року, на які було надано відповіді від 11.12.2015 року №1075 та від 15.12.2015 року №1164 відповідно, де пояснено про причини звільнення та зазначено про необідність з'явитись до Марганецького МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області для отримання трудової книжки та військового квитка, але за вказаними документами позивач не звернувся.

Окрім того, 21.03.2016 року капітаном поліції ОСОБА_6 було складено Акт про відмову ОСОБА_4 від отримання трудової книжки, військового квитка та здачі службового посвідчення, де зазначено, що усно у відповіді на постановлені питання пояснив, що отримає трудову книжку та військовий квиток тільки після рішення суду.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою вказаної статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 99 КАС України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

У разі пропуску такого строку та визнання вказаних особою причин пропуску строку неповажними, місцевий адміністративний суд повинен залишити адміністративний позов без розгляду.

Колегією суддів встановлено, що наказом Головного управління МВС України у Дніпропетровській області від 06.11.2015 року № 485 о/с позивача було звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п.63 "з" Положення по проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідно до пунктів 10 та 11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та листами від 06.11.2015 року, 05.02.2016 року, 17.02.2016 року, 22.03.2016 року його повідомляли про необхідність отримання трудової книжки, військового квитака та здачі службового посвідчення.

16.11.2015 року позивач прибувши до Марганецького міського відділу Головного управління МВС України у Дніпропетровській області дізнався про його звільнення зі служби в органах внутрішніх справ.

21.03.2016 року відмовився від отримання трудової книжки, військового квитка та здачі службового посвідчення в холі на 1-му поверсі біля чергової частини Марганецького ВП.

З вищевикладеного випливає, що про звільнення з органів внутрішніх справ та необхідність отримання трудової книжки позивач дізнався у листопаді 2015 року, у березні 2016 року він відмовився від отримання трудової книжки, проте за захистом свої прав шляхом зміни в наказі про звільнення дати звільнення, зобов'язання видати трудову книжку і стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу до суду звернувся 27.10.2016 року, тобто з порушенням строку встановленого ст.99 КАС України та з заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду не звертався.

Жодних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами позивач не надав, підстав неможливості своєчасного звернення до суду з зазначеним позовом у встановлений КАС України строк не навів.

Отже, позивачем пропущено встановлений КАС України строк звернення до адміністративного суду з позовними вимогами, а тому адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Частиною 1 ст.203 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Згідно з п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Пунктом 4 ч.1 ст.198 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Таким чином, колегія судді вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому є необхідність вийти за межі доводів апеляційної скарги та скасувати постанову суду першої інстанції, а адміністративний позов - залишити без розгляду.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 184, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2016 року у справі №804/7210/16 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12 липня 2017 року, в повному обсязі ухвала виготовлена 17 липня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

В.А.Шальєва