Справа № 804/5688/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2016-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2016 р. Справа № 804/5688/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Грушко Н.В.,
представника позивача: Наливайко Н.А.,
представника відповідача: Крейси Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн»
до Дніпропетровської митниці ДФС
про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -
Приватне акціонерне товариство «Сентравіс Продакшн Юкрейн» (далі - ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №110090000/2016/000019/1 від 01.06.2016р.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» для митного оформлення і підтвердження заявленої митної вартості товару, з урахуванням додатково поданих документів, в сукупності надано належні та достатні документи для застосування основного методу визначення митної вартості товару (за ціною договору). Надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них дозволяють провести її обчислення. Також позивач вважає, що відмова митниці у визнанні митної вартості є протиправною, оскільки відповідно до ч.9 ст.55 Митного кодексу України відповідач повинен був розглянути лише подані додаткові документи, в той час, як Дніпропетровська митниця ДФС під час розгляду додатково поданих документів безпідставно вдалася до повторного розгляду документів, що подавалися до митного оформлення, які повторному розгляду не підлягають.
Представник позивача у судовому засіданні підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю його задовольнити.
Відповідач пред'явлений позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких просив повністю відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст.54 Митного кодексу України посадовою особою Дніпропетровської митниці ДФС було здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості товарів. В результаті такого контролю було встановлено, що документи, подані позивачем разом з митною декларацією, визивають сумніви у заявленій декларантом митній вартості товару, містять розбіжності, у зв'язку із чим підприємству позивача було запропоновано надати додаткові документи та усунути наявні розбіжності. Через не надання позивачем у встановлені строки додаткових документів, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості та виставлено картки відмови в прийнятті митних декларацій та митному оформленні товару. Відповідно до п.2 ч.3 ст.52 Митного кодексу України товар було випущено у вільний обіг, після чого позивачем в порядку приписів ст.55 Митного кодексу України подано додаткові документи, однак, вони також не підтверджували заявлену митну вартість. Таким чином, враховуючи результати перевірки, невідповідність відомостей у наданих документах, виявлену під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості та за результатами розгляду додатково наданих документів, у митниці відсутні підстави для визнання заявленої позивачем митної вартості, а прийняте рішення про коригування митної вартості товарів є правомірним і скасуванню не підлягає.
Представник відповідача у судовому засіданні також заперечував проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Означений товар поставлявся на підставі непрямого зовнішньоекономічного контракту №05-2/477 від 01.03.2012р., укладеного ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» з компанією «CENTRAVIS SALES (Switzerland) S.A.», Швейцарія, на умовах поставки FCA Bognolo Mella, Італія.
Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною контракту (основний метод) відповідно до ст.58 Митного кодексу України товару №1 на рівні 3,699 Євро/кг, товару №2 на рівні - 7,135 Євро/кг.
Для митного оформлення позивачем надані наступні документи:
- СМR А №050544 від 26.05.2016р.;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВКС 047867 від 07.12.2007р.;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВКС 052675 від 04.01.2008р.;
- сертифікат якості №АС/1843 від 26.05.2016;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №5080 від 25.05.2016р.;
- документ, що підтверджує вартість страхування - додаткова угода №154 від 26.05.2016р.;
- документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини б/н від 26.05.2016р.;
- розрахунок ціни (калькуляція) б/н від 25.05.2016р.;
- рахунок-фактуру (інвойс) компанії - виробника «ІТАLFOND S.P.A.» №201620093 від 26.05.2016р.;
- пакувальний лист б/н від 26.05.2016р.;
- зовнішньоекономічний договір №05-2/477 від 01.03.2012р.;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору №2 від 05.12.2013р.; №3 від 13.02.2014р.; №5 від 17.11.2014р.; №7 від 05.08.2015р.; №8 від 05.08.2015р.; №9 від 09.12.2015р.;
- специфікацію №207 від 26.05.2016р.;
- договір страхування №25.0000909.03/09-5/1089 від 27.12.2011р.;
- доповнення до внутрішнього договору б/н від 30.12.2015р. та заявка №866 від 23.05.2016р.;
- договір про перевезення №27/12/09-5/1318 від 27.12.2012;
- інформацію про позитивні результати фітосанітарного та радіологічного контролю товару №2730 від 26.05.2016р.;
- декларацію про походження товару №3105 від 26.05.2016р.;
- лист покупця №05-4/270 від 03.08.2015р.;
- копію митної декларації країни відправлення №MRN 16 ITQXJ010024519E1 від 27.05.2016р.
Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів Дніпропетровською митницею ДФС виявлено розбіжності у наданих до митного оформлення документах у зв'язку із чим відповідачем надіслано позивачу електронне повідомлення щодо необхідності надання (за наявності) додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Крім зазначеного, вказаними електронними повідомленнями декларанта позивача повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Шляхом електронного зв'язку декларантом 30.05.2016р. надано наступні додаткові документи:
- договір №1 від 01.11.2013р. між компанією «ITALFOND S.P.A.» та компанією «СЕNTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» (Швейцарія) та технічні специфікації до цього договору №5 від 14.04.2016р. та №7 від 02.03.2016р.;
- замовлення на поставку №2/2016 від 11.02.2016р.; №4/2016 від 02.03.2016р. та підтвердження замовлення №2/2016 від 23.02.2016р.; №4/2016 від 22.03.2016р.;
- комерційну пропозицію від виробника трубної заготовки «BGH» Німеччина на аналогічний товар №118588 від 01.04.2016р.
Інші документи декларантом до митного оформлення не надавались.
За результатами розгляду вказаних додатково наданих документів відповідач надіслав декларанту повідомлення про результати аналізу цих документів, в якому зазначалося, що надані декларантом документи не містять інформації, передбаченої згідно з вимогами пункту 18 статті 58 Митного кодексу України; комерційна пропозиція від виробника трубної заготовки «BGH» (Німеччина) на аналогічний товар №118588 від 01.04.2016р. містить інформаційну пропозицію безпосередньо для компанії «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» (Швейцарія) на умовах поставки FCA (free carrier) Siegen, тобто без інших складових митної вартості, передбачених ч.10 ст.58 Митного кодексу України, крім цього, комерційна пропозиція компанії «BGH» (Німеччина) від 01.04.2016р. містить ціну на товар, що не вироблено в Італії.
Електронним повідомленням б/н від 01.06.2016р. декларант позивача відмовився надати інші додаткові документи для підтвердження митної вартості та висловив прохання завершити митне оформлення.
В подальшому ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн», скориставшись наданим ч.7 ст.55 Митного кодексу України правом, 01.06.2016р. задекларувало зазначений вантаж, а митниця здійснила митне оформлення товару та випустила його у вільний обіг за митною декларацією №110090000/2016/003249 під фінансові гарантійні зобов'язання.
Під час дії гарантійних зобов'язань, позивачем до Дніпропетровської митниці ДФС надано лист від 09.08.2016р. за вих.№01-3-1548 з додатковими документами на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів №1 та №2 та з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №110090000/2016/000019/1 від 01.06.2016р.
За результатами опрацювання зазначеного листа митниця листом від 16.08.2016р. за вих.№1683/10/04-50-19-01 повідомила позивача про те, що у Дніпропетровської митниці ДФС відсутні підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товарів №110090000/2016/000019/1 від 01.06.2016р. та визнання заявленої декларантом митної вартості.
Незгода позивача з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів №110090000/2016/000019/1 від 01.06.2016р. стала підставою для звернення до суду з цим позовом про його скасування.
Розглядаючи спірні взаємовідносини, суд керується наступним.
За змістом приписів ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
При цьому ч.5 ст.54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Наказом Державної митної служби України №689 від 11.09.2015р. затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
У випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв'язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.
Контроль за правильністю визначення митної вартості у випадках, передбачених абзацом першим, здійснюється посадовою особою, що здійснює такий контроль, за погодженням з керівником підрозділу митного оформлення (заступником керівника, старшим зміни). Відповідне погодження засвідчується шляхом проставлення підпису на роздрукованому переліку митних формальностей за митною декларацією, поряд з відомостями про виконання митної формальності за напрямком контролю митної вартості (п.8 розділу 2 Методичних рекомендацій).
Згідно зі ст.337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Формато-логічний контроль - це автоматизована перевірка правильності заповнення даних митних декларацій та повернення результатів перевірки; перевірка митних декларацій та інших документів на достовірність та законність; здійснення статистичного, валютного контролю, контролю нарахованих митних платежів, контролю правильності застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Контроль співставлення - це автоматизоване порівняння даних, які містяться в митних деклараціях або інших документах, поданих для митного контролю або митного оформлення, з даними, які містяться в електронних копіях митних декларацій та інших документах, що надходять з митних та правоохоронних органів суміжних держав; в уніфікованих електронних дозвільних документах, що надходять з інших державних органів, інших електронних документах, пов'язаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються.
Контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань державної митної справи.
Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.
Так, Автоматизованою системою аналізу ризиків (АСАУР) за результатами формато-логічного контролю поданої ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» МД №110090000/2016/003212 від 31.05.2016р. згенеровано обов'язкову форму контролю 105-2 «Контроль правильності визначення митної ості товарів», у зв'язку із чим відповідачем на підставі п.1 ч.1 ст.54 Митного кодексу України здійснено контроль заявленої декларантом митної вартості товарів шляхом перевірки наявності в поданих на її підтвердження документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
За результатами перевірки документів та відомостей наданих до митного оформлення за МД №110090000/2016/003212 від 31.05.2016р. Дніпропетровською митницею ДФС виявлено наступні розбіжності:
- наданий лист про калькуляцію ціни товару б/н від 25.05.2016р. ґрунтується на ціновій інформації, отриманій від продавця відповідної продукції, який є особою, пов'язаною із покупцем товару, та не містить інформації щодо усіх складових формування ціни даного товару, отже, не може її підтверджувати;
- рахунок на оплату транспортних послуг №5080 від 25.05.2016р., наданий для підтвердження перевезення вантажу вагою 20т, в той час, як в ЕМД загальна вага вантажу, який надійшов у даному транспортному засобі, складає 21,636т, таким чином, можливо перевезення вантажу більшої ваги може бути більшим, ніж заявлено в рахунку;
- в експортній декларації країни відправлення вказана вартість товарів без зазначення умов поставки, через що неможливо вирахувати ціну товару, не маючи умов поставки товару;
- у п.2.2 договору №1 від 01.11.2013р. зазначено, що «ціна товару вказується у відповідній специфікації», при цьому до вказаного договору декларантом надано специфікації №5 від 14.04.2014р. та №7 від 02.03.2016р., де вказані технічні вимоги до товару та не вказана ціна товару, таким чином, вартість товару згідно з цим договором не підтверджено;
- у замовленнях на закупку №2/2016 від 11.02.2016р. та №4/2016 від 02.03.2016р. ціна товару вказана з урахуванням доплати за легуючі документи, але яким чином сформувалась дана ціна не розраховано.
Так, після вступу України до COT Угода про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ) та Тлумачні примітки до неї є частиною законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України.
Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III Кодексу і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару.
Приміткам та додатковими положеннями до статті VII Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна
вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не
включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної
вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної
За митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди). Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
При цьому п.5, п.6, п.7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Згідно з ч.12 ст.58 Митного кодексу України той факт, що продавець і покупець пов'язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Відповідно до ч.ч.13-15 ст.58 Митного кодексу України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв'язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Частиною 16 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що для цілей цього Кодексу особи вважаються пов'язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
За змістом приписів п.4, п.5 ст.15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року для цілей цієї Угоди особи вважаються пов'язаними між собою тільки тоді, коли: (a) вони є посадовими особами або директорами підприємств один у одного; (b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; (c) вони є роботодавцем і службовцем; (d) будь-яка особа прямо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; (e) один з них прямо або опосередковано контролює іншого; (f) обидва прямо або опосередковано контролюються третьою особою; (g) разом вони прямо або опосередковано контролюють третю особу; (h) вони є членами однієї й тієї ж сім'ї. Особи, які пов'язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб'ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, вважаються пов'язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під критерії параграфа 4.
Як слідує з матеріалів справи, за результатами моніторингу веб-сторінок мережі Інтернет митним органом встановлено, що у розумінні приписів статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» (Україна) та компанія «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» (Швейцарія) є пов'язаними між собою особами.
Наведене також підтверджується листом позивача від 03.08.2015р. №08-4/270.
Крім того, згідно з пунктом (С) преамбули зовнішньоекономічного контракту №05-2/477 від 01.03.2012р. Продавець і Покупець (тобто позивач) є пов'язаними особами, і їх керування скоординоване на рівні групи.
Як зазначалося вище, калькуляція ціни товару б/н від 25.05.2016р., надана декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, ґрунтується на ціновій інформації, отриманій від продавця відповідної продукції - компанії «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» (Швейцарія), який є особою, пов'язаною із покупцем товару, при цьому вказана калькуляція не містить відомостей щодо усіх складових формування ціни даного товару, тому відповідач обґрунтовано вважав, що така калькуляція не може бути підтвердженням ціни товару.
Також відповідачем вірно зауважено, що в наданому до митного контролю рахунку на оплату транспортних послуг №5080 від 25.05.2016р. міститься інформація про інший ваговий обсяг товару - менший, ніж був фактично перевезений, тому обґрунтованими є сумніви митного органу відносно того, що вартість перевезення товару більшої ваги не враховано при розрахунку заявленої митної вартості, в той час, як згідно з п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо такі витрати не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
До того ж в експортній декларації країни відправлення вказана вартість товарів без зазначення умов поставки, через що неможливо вирахувати ціну товару, не маючи таких умов поставки товару.
Згідно з ІНКОТЕРМС 2010 умови поставки FСА («франко-перевізник»), що заявлені декларантом, означають, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.
При цьому слід зазначити, що вибір місця поставки впливає на зобов'язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення.
Таким чином, враховуючи, що відповідно до п.6 ч.10 ст.58 Митного кодексу України витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, є складовими митної вартості товарів, відсутність інформації про фактичні умови поставки унеможливлює підтвердження заявленої декларантом митної вартості.
Також обґрунтованим є зауваження митного органу відносно того, що у наданих специфікаціях №5 від 14.04.2014р. та №7 від 02.03.2016р. до договору №1 від 01.11.2013р. вказані лише технічні вимоги до товару та не вказана ціна товару, в той час, як п.2.2 договору №1 від 01.11.2013р. передбачено, що «ціна товару вказується у відповідній специфікації»; у замовленнях на закупку №2/2016 від 11.02.2016р. та №4/2016 від 02.03.2016р. вказано, що ціна товару визначена з урахуванням доплати за легуючі документи, однак, розрахунку такої ціни не надано.
Відповідно до ст.7 п.2 п. «а», п. «в» Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ 1947), оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися дійсній вартості імпортованого товару, на які розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Відповідно до додатку 1 ГАТТ 1947, тлумачення стороною фрази «при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції» як такої, що виключає будь-яку трансакцію, в якій покупець та продавець не є незалежними один від одного і в якій ціна є не єдиним фактором прийняття рішення.
За змістом приписів ч.18 ст.58 Митного кодексу України при продажу товарів між пов'язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами:
1) вартості операції при продажу непов'язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну;
2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу;
3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.
Водночас, для підтвердження митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України за зовнішньоекономічним договором, сторонами якого є взаємопов'язані особи, декларантом позивача документально не підтверджено, що ціна імпортованих товарів базується на «дійсній вартості» та не надано документів, які б пояснювали причини зменшення ціни товару.
За таких обставин, у відповідача, на думку суду, обґрунтовано виникли сумніви щодо правильності визначення митної вартості товару з застосуванням методу визначення митної вартості товарів за ціною контракту.
Тому митний орган правомірно з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, з урахуванням п.2, п.3 ст.53 Митного кодексу України, зобов'язав декларанта протягом 10 календарних днів додатково надати (за наявності) означені вище документи.
Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.57 Митного кодексу України між декларантом позивача та відповідачем проводилась процедура консультацій, тобто обмін наявною інформацією, в усному та електронному порядку, про що свідчать електронні повідомлення та відомості гр.33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.
Як зазначалося вище, декларантом 30.05.2016р. надано наступні додаткові документи:
- договір №1 від 01.11.2013р. між компанією «ITALFOND S.P.A.» та компанією «СЕNTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» (Швейцарія) та технічні специфікації до цього договору №5 від 14.04.2016р. та №7 від 02.03.2016р.;
- замовлення на поставку №2/2016 від 11.02.2016р.; №4/2016 від 02.03.2016р. та підтвердження замовлення №2/2016 від 23.02.2016р.; №4/2016 від 22.03.2016р.;
- комерційну пропозицію від виробника трубної заготовки «BGH» Німеччина на аналогічний товар №118588 від 01.04.2016р.
Разом з тим, вищевказані додаткові документи не містять інформації, передбаченої вимогами п.18 ст.58 Митного кодексу України, оскільки комерційна пропозиція від виробника трубної заготовки «BGH» (Німеччина) на аналогічний товар №118588 від 01.04.2016р. містить інформаційну пропозицію безпосередньо для компанії «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» (Швейцарія) на умовах поставки FCA (free carrier) Siegen, тобто без інших складових митної вартості, передбачених ч.10 ст.58 Митного кодексу України, крім цього, комерційна пропозиція компанії «BGH» (Німеччина) від 01.04.2016р. містить ціну на товар, що не вироблено в Італії.
Електронним повідомленням б/н від 01.06.2016р. декларант позивача відмовився надати інші додаткові документи для підтвердження митної вартості та висловив прохання завершити митне оформлення.
Оскільки надані декларантом позивача документи не відповідали положенням ч.2, ч.8 ст.52, ч.18 ст.58 Митного кодексу України та не містили відомостей, що підтверджені документально, визначені кількісно і достовірні для підтвердження числових значень митної вартості товару, відповідно до п.5 ст.55 Митного кодексу України відповідачем проведено консультації з приводу обрання методу визначення митної вартості згідно з ч.3 ст.57 Митного кодексу України. Здійснено обмін наявною у митного органу та декларанта інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
При цьому виявлена в ході аналізу ризиків зовнішньоекономічної операції взаємопов'язаність продавця і покупця, відсутність документального підтвердження відсутності впливу взаємопов'язаності на вартість товару у наданих до митного оформлення документах, виявлені невідповідності (розбіжності) заявлених відомостей у своїй сукупності унеможливили визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, отже, відповідно до ч.6 ст.54, ч.18 ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований.
Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у разі, якщо: заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів; невірно проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару; неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України; відсутності у документах всіх відомостей, що підтверджують числові значенню складових митної вартості товарів.
За наведених обставин, митна вартість зазначеного імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований.
У зв'язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Дніпропетровської митниці було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості відповідно до ч.3 ст.58 Митного кодексу України, якою встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
На підставі ч.5 ст.55 Митного кодексу України в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості та за результатами розгляду наявних документів митним органом здійснено контроль співставлення.
Як зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, для проведення коригування митної вартості імпортованого товару у митного органу відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів (ст.59 Митного кодексу України), митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту); також відсутня інформація щодо вартості аналогічних (подібних) товарів (ст.60 Митного кодексу України), митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту); методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 Митного кодексу України) неможливо застосувати у зв'язку із відсутністю об'єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.
За таких обставин, зважаючи на те, що митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митна вартість оцінюваних товарів була визначена з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ).
Застосований митницею резервний метод визначення митної вартості (ст.64 Митного кодексу України) базується на світовій практиці, згідно якої в рамках цього методу допускається розумна гнучкість в підходах до застосування попередніх методів визначення митної вартості.
При цьому відповідач зазначав, що митну вартість оцінюваних товарів скориговано за інформацією попередніх тотожних оформлень товару позивача, з урахуванням характеристик та усіх складових митної вартості, а також з урахуванням тієї обставини, що митне оформлення за вказаними деклараціями здійснювалось за основним методом визначення митної вартості. Застосування другорядного - резервного методу, а не методу 2-б - за ціною договору щодо подібних товарів пояснюється відсутністю документального підтвердження можливої комерційної взаємозамінності таких товарів.
Також, посадовою особою митниці зазначено про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Митного кодексу України та здійснено відповідний розрахунок.
Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів прийнято митницею відповідно до норм чинного законодавства.
Відповідно до ст.264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Відповідно до положень ч.7 ст.55 Митного кодексу України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Згідно з ч.8 ст.55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Частиною 9 статті 55 Митного кодексу України визначено, що у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.
Судом встановлено, що декларант позивача скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 01.06.2016р. №110090000/2016/003249.
Крім того, під час дії гарантійних зобов'язань, позивачем до Дніпропетровської митниці ДФС надано лист від 09.08.2016р. за вих.№01-3-1548 з проханням скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №110090000/2016/000019/1 від 01.06.2016р., разом з яким відповідачу надано наступні додаткові документи:
- ЕМД від 01.06.2016р. №110090000/2016/003249;
- лист ТОВ «ТРАНС-СЕРВІС-РІВНЕ» від 25.05.2016р. №237;
- рахунок на оплату за надані автопослуги від 01.06.2016р. №5080;
- заявку на перевезення вантажу автотранспортом від 23.05.2016р. №866;
- документ про переказ кредитних коштів від 07.06.2016р. б/н (з перекладом);
- експертний висновок ДП «Держзовнішінформ» від 03.08.2016р. №112/1373;
- копії роздруківок з сайту http:/www.metalprices.com;
- митну декларацію країни експорту від 27.05.2016р. №MRN16TQXJ010024519E1 (раніше було подано разом із ЕМД від 01.06.2016р. №110090000/2016/003249);
- підтвердження замовлення на закупку від 22.03.2016р. №204095;
- підтвердження замовлення на закупку від 23.02.2016р. №204014;
- калькуляцію вартості б/н;
- інформаційний лист компанії Italfond про структуру цін б/н;
- довіреність від 11.03.2016р. №62;
- лист компанії «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» (Швейцарія) щодо придбання продукції.
В листі від 09.08.2016р. за вих.№01-3-1548 позивач зазначав, що зауваження митниці до калькуляційного листа б/н від 25.05.2016р. є безпідставними, оскільки, по-перше, взаємопов'язаність продавця і покупця не вплинула на ціну товару та не може свідчити про не підтвердження наданої продавцем калькуляції його ціни, тим більше, що компанія «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» (Швейцарія) придбала товар у виробника - Italfond (Італія) і того ж дня продала цей товар ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн», отже, надана калькуляція є правильною та єдиною можливою за таких обставин, а по-друге, оскільки ціна від Italfond для «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» є документально підтвердженою (замовленнями та інвойсами, документом, що підтверджує оплату, та ЕМД), а ціна від «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» для ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» збільшена на 10% (відповідно до трансферного ціноутворення) - надана калькуляція є належним підтвердженням ціни товарів, що імпортувалися.
Тобто, ціна товару при продажу позивачу компанією «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» (Швейцарія) збільшена на 1%, а не на 10%, як вказано у листі ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» від 09.08.2016р. №01-3-1548.
Крім того, як зазначалося вище, наданий лист про калькуляцію ціни товару б/н від 25.05.2016р. не містить інформації щодо усіх складових формування ціни цього товару, отже, не може її підтверджувати.
При цьому, декларантом подано декларацію митної вартості до ЕМД від 01.06.2016р. №110090000/2016/003249, в якій всупереч наявній інформації про взаємопов'язаність продавця і покупця, вказаної в листі ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» від 03.08.2016р. №05-4/270, доданого до ЕМД від 01.06.2016р. №110090000/2016/003249, в графі 9а) ДМВ заявлено про відсутність взаємопов'язаності між продавцем і покупцем.
Крім того, в листі від 09.08.2016р. №01-3-1548 щодо зауваження митного органу відносно відсутності в наданих до митного оформлення специфікаціях №5 від 14.04.2014р. та №7 від 02.03.2016р. до договору №1 від 01.11.2013р. ціни товару, в той час, як у п.2.2 цього договору зазначено, що «ціна товару вказується у відповідній специфікації», позивач зазначав, що договір №1 від 01.11.2013р. між компанією Italfond (виробником) та компанією «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.» (експортером) надано до митного оформлення помилково, оскільки термін його дії скінчився 31.12.2015р.
Проте, як свідчать матеріали справи, під час проведення консультацій при здійсненні митного оформлення за ЕМД №110090000/2016/003212 від 31.05.2016р. декларантом надавалася митному органу специфікація №7 від 02.03.2016р. до вищезазначеного договору №1 від 01.11.2013р., укладеного між компанією Italfond та компанією «CENTRAVIS SALES (SWITZERLAND) S.A.», що, в свою чергу, свідчить про безпідставність доводів щодо закінчення строку дії цього договору, оскільки вказана специфікація складена саме до нього.
Також в процесі опрацювання додатково наданих документів виявлено, що в перекладі переказу кредитних коштів від 07.06.2016р. б/н зазначено дату документа « 07.08.2016».
Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що листом позивача від 09.08.2016р. №01-3-1548 з додатково наданими до нього документами не спростовано висновки митного органу щодо не підтвердження заявленої ПАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн» митної вартості товарів, тому за результатами опрацювання вказаного листа позивача Дніпропетровська митниця ДФС листом від 16.08.2016р. за вих.№1683/10/04-50-19-01 обґрунтовано відмовила позивачу у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів №110090000/2016/000019/1 від 01.06.2016р. та визнання заявленої декларантом митної вартості.
Щодо доводів позивача відносно того, що відповідно до ч.9 ст.55 Митного кодексу України відповідач повинен був розглянути лише подані додаткові документи, в той час, як Дніпропетровська митниця ДФС під час розгляду додатково поданих листом від 09.08.2016р. №01-3-1548 документів безпідставно вдалася до повторного розгляду документів, що подавалися до митного оформлення, суд зазначає, що аналіз додатково поданих документів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості має здійснюватися в контексті та у взаємозв'язку із поданими до митного оформлення документами, бо сама суть подання додаткових документів і полягає в тому, що б за їх допомогою доповнити попередньо надану інформацію, що міститься в наданих до митного оформлення документах, та надати додаткові відомості, які мають з нею безпосередньо узгоджуватися та не містити протиріч.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №110090000/2016/000019/1 від 01.06.2016р. є законним та обґрунтованим, а, отже, скасуванню не підлягає, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати у вигляді сплати судового збору, понесені позивачем, відповідно до ст.94 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Сентравіс Продакшн Юкрейн» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості - відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова