Справа № 243/10115/16-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ільяшевич О.В.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року справа №243/10115/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г.,

при секретареві судового засідання Борисові А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Винник З.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2017 року в справі № 243/10115/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністертва оборони України (далі відповідач, апелянт), в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з отриманням поранення (контузії) при виконанні обов`язків військової служби під час перебування в країні Афганістан, де велися бойові дії;

- здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законодавством для працездатних осіб на 02 червня 2016 року.

Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2017 року зазначений позов задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на позивача не поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки інвалідність ОСОБА_1 настала внаслідок поранення, отриманого під час виконання військового обов`язку, а не під час проходження військової служби.

Також апелянт наголошує на передчасності позовних вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерством оборони України не приймалось належного рішення щодо відмови в призначенні та виплаті коштів.

Позивач та його представник у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін. Представник відповідача до суду апеляційної інстанції не прибув.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період з 21.02.1984 по 27.08.1984 та з 13.10.1984 по 18.09.1985 проходив військову службу у Збройних силах СРСР, брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан, на підтвердження даних обставин у матеріалах справи наявна архівна довідка № 21/59/К-2491 від 14.03.2011.

Під час проходження служби позивач зазнав поранень, які відображені у висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 1155/ж від 05.10.2016 (а.с.6), та консультаційному висновку експерта № 1613187 від 10.05.2016 (а.с.7). За змістом протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України № 2054 від 12.05.2016 (а.с.8) множинні вогнепальні поранення голови та кінцівок (контузія головного мозку) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 та їх наслідки є такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебування в країнах, де велись бойові дії.

У матеріалах справи наявна довідка серії АВ № 0605064 до акта огляду медико-соціальної експертною комісією (а.с.9), згідно з якою позивачу встановлено 3 групу інвалідності до 02 травня 2016 року.

ОСОБА_1 , реалізуючи своє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбачене Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон № 2011-XII) та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» № 975 від 25.12.2013 (далі Порядок № 975) звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який листом від 31.08.2016 № 868 (а.с.12) повідомив, що особам, які звільнилися з Прикордонних військ, виплата вказаної допомоги повинна здійснюватися Державною прикордонною службою України.

Отримавши зазначену відповідь позивач звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням інвалідності до Державної прикордонної служби України, адміністрація якої листом № К-6339/11 від 03.10.2016 (а.с.13) сповістила ОСОБА_1 , що питання стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги має розглядати Міністерство оборони України.

Міністерство оборони України в свою чергу листом від 03.10.2016 № 248/3/6/3903 (а.с.10) відмовило позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги на підставі того, що відповідно до Порядку № 975 особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби, а відповідач не є правонаступником Прикордонних військах КДБ СРСР.

Вважаючи, що вказані дії Міністерства оборони України порушують його право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.

Таким чином, враховуючи суб`єктний склад адміністративної справи та предмет позову, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності мав розглядати окружний адміністративний суд із дотриманням вимог територіальної підсудності, до того ж колегією у складі трьох суддів. Проте оскаржуване рішення було постановлено суддею місцевого суду одноособово, що є грубим порушенням норм процесуального права, наслідком якого є скасування рішення суду першої інстанції.

З приводу суті спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей.

Абзацом 9 пункту 1 цього Порядку № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються, зокрема, дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, у питаннях соціального захисту військовослужбовці Збройних сил СРСР прирівняні до військовослужбовців Збройних Сил України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон № 2011-ХІІ) його дія поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.

Згідно з пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Підпунктом «б» частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ у редакції Закону № 5040-VI передбачено, що у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності IIІ групи одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.07.2013 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок № 975).

За приписами п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

Пунктом 11 Порядку № 975 регламентовано, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. Уповноваженим органом є відповідний орган за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноважений структурний підрозділ державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (п. 10 Порядку № 975).

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові i місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів i зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстрацiйного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів i зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з пунктами 12 та 13 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Водночас за приписами наказу Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530 «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей» (Наказ № 530) порядок оформлення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ від 25.12.2013 № 975.

Зокрема, п. 4.7 Розділу ІV Наказу № 530 передбачено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги у разі призначення інвалідності оформлюються та подаються в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласними військовими комісаріатами.

Пунктом 13 Порядку № 975 визначено, що керівник уповноваженого органу, (у спірних правовідносинах Донецького обласного військового комісаріату) подає у 15-ти денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів, а саме Міністерству оборони України, висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Матеріалами справи підтверджено, що в першу чергу позивач звернувся за призначенням одноразової грошової допомоги саме до належного уповноваженого органу, Донецького обласного військового комісаріату. Тобто ОСОБА_1 дотримано вимоги Порядку № 975.

Як було зазначено, відповідь Міністерства оборони України, якою фактично відмовлено в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, обґрунтовано тим, що відсутні підстави для виплати такої допомоги, оскільки відповідач не є правонаступником Прикордонних військ КДБ СРСР. Враховуючи зазначені норми права та викладені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що Міністерство оборони України неправомірно знехтувало покладеними на нього обов`язками розпорядника бюджетних коштів та надало відповідь, яка суперечить чинному законодавству.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у частині визнання неправомірними дій Міністерства оборони України щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з отриманням поранення (контузії) при виконанні обов`язків військової служби під час перебування в країні Афганістан, де велися бойові дії.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 ( далі Закон № 2232-ХІІ) військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ регламентовано, що до видів військової служби належить строкова військова служба.

Отже, суд апеляційної інстанції спростовує доводи Міністерства оборони України щодо не розповсюдження на ОСОБА_1 дії Закону № 2011-ХІІ, оскільки встановлення йому інвалідності є наслідком отримання поранення під час виконання військового обов`язку, а не проходження військової служби.

Разом з тим, принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя, адміністративно-дискреційних повноважень. Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді справи за адміністративними позовами про зобов`язання органів Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої допомоги, адже це не належить до компетенції суду.

За таких обставин, є вірною позиція апелянта про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову в частині зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи.

Проте, зважаючи, що позивачем дотримано законодавчо встановленого порядку реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, з метою повного та всебічного захисту порушеного права ОСОБА_1 , реалізуючи надане статтями 11 та 195 Кодексу адміністративного судочинства право суду вийти за межі позовних вимог та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути звернення позивача з приводу призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись статями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2017 року в справі № 243/10115/16-а за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності задовольнити.

Постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 квітня 2017 року в справі № 243/10115/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з отриманням поранення (контузії) при виконанні обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 20 липня 2017 року. Повний текст постанови складений 21 липня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після виготовлення повного тексту.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук