Справа № 815/2915/17
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року 12год.30хв. м. Одеса Справа № 815/2915/17

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іванова Е.А., суддів: Свиди Л.І., Потоцької Н.В.

за участі секретаря Сакара М.М., позивача ОСОБА_1, представників : позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання неправомірним та скасування рішення, та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної міграційної служби України (далі - ДМСУ, відповідач) в якому з урахуванням уточнень на позов просить суд визнати неправомірним та скасувати рішення ДМСУ (лист №6.4/14518-16 від 09.12.2016 року) про повернення справи щодо прийняття до громадянства України позивача без виконання в зв'язку з тим, що в справі відсутнє документальне підтвердження факту безперервного проживання на території України протягом останніх трьох років; зобов'язати ДМСУ прийняти позивача до громадянства України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року в Палестині місті Наблус. В 2001 році виїхав з Палестини та приїхав в Україну, в місто Южний Одеської області. 06.02.2000 року одружився з громадянкою України ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_6 у них народилась дитина. 17.06.2003 року позивачу видана тимчасова посвідка на постійне проживання. 3 вересня 2015 року позивачу видана посвідка на постійне місце проживання. Зараз позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2. 29.10.2015 року позивач подав документи до ГУ ДМС України в Одеській області для того, щоб отримати громадянство України. Однак його справу щодо прийняття до громадянства України було повернуто ДМСУ без виконання в зв'язку з тим, що в справі відсутнє документальне підтвердження факту безперервного проживання на території України протягом останніх трьох років. Позивач вважає, що рішення ДМСУ є незаконним, оскільки факт безперервного проживання на території України підтверджується документальними доказами. Так 05.09.2003 року позивач отримав посвідчення водія, у своїй власності має 3 автомобіля. 17.06.2003 року позивачу видана тимчасова посвідка на постійне проживання, а 04.12.12 року та 03.09. 2015 року позивачу видана посвідка на постійне місце проживання. 17.11.2014 року позивачу видано посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон. У власності позивача з 30.05.2016 року є квартира за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180- днів. Не є порушенням вимоги про безперервне проживання виїзд, особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування, за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою-місця проживання на території України. Держприкордонслужба України надала позивачу інформацію, що зберігається в базі даних про перетинання державного кордону України; за період з 20.12.2011 по 19.12.2016 року, де видно, що позивач дотримувався статті 1 ЗУ «Про громадянство України» стосовно безперервного проживання на території України. Тому позивач вважає рішення ДМСУ неправомірним та вважає, що має всі необхідні підстави для отримання громадянства України, оскільки він надав належні документальні докази того, що безперервно протягом трьох років проживав на території України.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та надав до суду заперечення у письмову вигляді, які мотивовані тим, що відповідно до пункту 13 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 28 березня 2012 року № 251, іноземець та особа без громадянства, що отримали посвідку, повинні зареєструвати місце проживання, а в разі його зміни - перереєструвати в порядку, встановленому Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Проживання на території України на законних підставах це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Оскільки під час попереднього опрацювання ДМС матеріалів справи про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України» було встановлено, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження факту безперервного на законних підставах проживання заявника на території України протягом останніх трьох років, а тому вказані матеріали 09.12.2016 було повернуто до ГУ ДМС України в Одеській області.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідачів, з'ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено. що дозвіл на постійне проживання в ОСОБА_5 ОСОБА_7 ОСОБА_4 отримав 16.05.2001 рішенням УАСМ УМВС України в Одеській області відповідно до ст. З Закону України «Про правовий статус іноземців».

16.05.2001 року позивач отримав посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1, терміном дії до 16.05.2003 року.

Після закінчення терміну дії попередньої посвідки, ОСОБА_1 отримав посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2, терміном дії до 17.06.2008 року.

У зв'язку з уточненням персональних даних гр. ОСОБА_1. отримав безстрокову посвідку серії НОМЕР_3 видану 04.12.2012 року ГУ ДМС України в Одеській області.

Позивач отримав посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_4 видану 16.07.2015 року ГУДМС в Одеській області у зв'язку із втратою посвідки серії НОМЕР_3 виданої 04.12.2012 року ГУДМС України в Одеській області.

У зв'язку з досягненням 45-річного віку гр. ОСОБА_1. отримав посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_5 видану 03.09.2015 р. ГУ ДМС в Одеській області.

У період з 23.07.2008 р. по 20.04.2012 р. позивач був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4

З 17.09.2014 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

З 11.07.2016 року позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_5

04.12.2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 звернувся з клопотанням про прийняття до громадянства України, як особа яка безперервно на законних підставах проживає на території України протягом останніх трьох років та додав до нього необхідні документи.

09.12.2016 року (оформлене листом від 09.12.2016 року №6.4/14518-16) ДМСУ під час опрацювання матеріалів клопотання було встановлено, що подані позивачем документи не підтверджують виконання умов прийняття до громадянства України, а саме: у справі відсутнє документальне підтвердження про безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх трьох років.

Умови та порядок набуття громадянства України регламентуються Законом України «Про громадянство України» (далі - Закон) та Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок №215).

Статтею 9 Закону встановлені умови прийняття до громадянства України, а також визначений вичерпний перелік підстав, за наявності яких особа не приймається до громадянства України.

Відповідно до Закону право на прийняття до громадянства України іноземець чи особа без громадянства має лише в разі виконання необхідних умов, однією з яких є отримання дозволу на імміграцію. Вичерпні підстави отримання дозволу на імміграцію визначені статтею 4 Закону України «Про імміграцію».

Згідно статті 11 Закону України «Про імміграцію» особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання.

Так, статтею 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Разом з цим, відповідно до пункту 13 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису їх бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 28 березня 2012 року № 251, іноземець та особа без громадянства, що отримали посвідку, повинні зареєструвати місце проживання, а в разі його зміни - перереєструвати в порядку, встановленому Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

З огляду на те, що ОСОБА_1 порушив клопотання про прийняття його до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України» як особа без громадянства, яка отримала дозвіл на імміграцію в Україну та безперервно проживає на законних підставах на території України протягом останніх трьох років, визначальною умовою для нього є ценз безперервного проживання на законних підставах на території України протягом останніх трьох років.

Стаття 1 Закону України «Про громадянство України» визначає поняття як «проживання на території України на законних підставах» так і поняття «безперервне проживання на території України».

Так, проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Отже, проживання на території України на законних підставах - це не тільки наявність посвідки на постійне проживання, а й внесення до вказаного документу штампу реєстрації місця проживання на території України іноземця чи особи без громадянства.

З огляду на викладене, під час попереднього опрацювання ДМС матеріалів справи про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України» було встановлено, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження факту безперервного на законних підставах проживання заявника на території України протягом останніх трьох років, а тому вказані матеріали 09.12.2016 було повернуто до ГУ ДМС України в Одеській області для доопрацювання та вжиття заходів відповідно до вимог законодавства України про громадянство.

Крім того як зазначає позивач в уточненому позові ним 29.10.2015 року були подані документи до ГУ ДМСУ в Одеській області для того, щоб отримати громадянство України.

Пунктом 3 Порядку №215 встановлено, що заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.

Якщо заявник не може підписати заяву через неписьменність або фізичні вади, заяву на його прохання підписує інша особа.

Відповідно до п. 5 Порядку №215 заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто.

За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява та інші документи з питань громадянства на прохання заявника можуть подаватися іншою особою або надсилатися поштою.

Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред'являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном та подаються копії таких документів.

Так згідно заяви позивача про прийняття його до громадянства України та декларації про відсутність іноземного громадянства, ці документи були подані та підписані позивачем 04.12.2015 року, що підтверджується його підписом на вказаних документах (а.с. 100-101), а також службовими відмітками уповноваженої особи (а.с. 100, оборотна сторінка), де зазначено паспортний документ серії НОМЕР_7 виданий 19.07.2011 року, та посвідку на проживання осіб без громадянства серії НОМЕР_6, виданої 03.09.2015 року ГУ ДМС України в Одеській області, які належать позивачу.

Проте згідно листа Держприкордонслужби України від 22.12.2016 року №64/Ш-8373, позивач в даний час знаходився поза межами України.

Так згідно вказаного листа позивач 23.11.2015 року о 17 год.35хв. за паспортним документом НОМЕР_7 перетнув кордон України, а повернувся до України лише 13.12.2015 року о 14год.09хв.(а.с. 19).

Тобто на час подання заяви позивач знаходився поза межами України та не міг подати вказані документи саме 04.12.2015 року.

Матеріали справи не містять також прохання позивача про надіслання вказаних документів поштою або подання іншою особою.

Таким чином дані справи №230265/518 про прийняття до громадянства України позивача не підтверджують звернення позивача з заявою саме 29.10.2015 року, а встановлюють факт його звернення до відповідача в той час коли він не міг цього зробити та знаходився поза межами України.

Відповідно до частини другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що під час попереднього опрацювання ДМС матеріалів справи про прийняття ОСОБА_1 до громадянства України відповідно до статті 9 Закону України «Про громадянство України» було встановлено, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження факту безперервного на законних підставах проживання заявника на території України протягом останніх трьох років, а також те, що позивач територіально не мав змоги 04.12.2015 року подати документи до відповідача, суд доходиться висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому відмова ДМС України в задоволенні заяви від 04.12.2015 року не позбавляє його права на цей час звернутися знов до відповідача з аналогічною заявою, як особа яка має на це законні підстави та права.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 158- 163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів після проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 14.07.2017 року.

Суддя Іванов Е.А

Суддя Свида Л.І.

Суддя Потоцька Н.В.

.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

14 липня 2017 року.