Справа № 807/124/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/4638/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника апелянта: Рибака Н.Я.

представника позивача: Ігнатенка С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастерпласт Україна» до Одеської митниці Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області про скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,-

В С Т А Н О В И В:

10.02.2016 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Мастерпласт Україна» ( далі ТзОВ «Мастепласт Україна») звернувся в суд з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000025/2 від 31.07.2015 року та картки №500060006/2015/00051 про відмову в прийнятті митної декларації.

Крім того, позивач просив суд повернути з державного бюджету надмірно сплачені суми податку на додану вартість мита в розмірі - 82223,35 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 р. позов задоволено.

Суд скасував рішення Одеської митниці ДФС № 500060006/2015/000025/2 від 31.07.2015 року про коригування митної вартості товарів і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів 500060006/2015/00051.

Крім того, суд повернув позивачу надмірно сплачені суми податку на додану вартість та мита в розмірі - 82 223,35 грн. з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Одеська митниця Державної фіскальної служби України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.11.2016 р. скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

В судовому засіданні представник апелянта Рибак Н.Я. підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених.

Представник позивача Ігнатенко С.С. в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

22.01.2015р. між ТзОВ «Мастерпласт Україна» та фірмою «Мастерпласт Кфт.» (Угорщина) укладений контракт № 1 щодо поставок різних будівельних матеріалів. (а.с.21-23).

Згідно контракту № 1 від 22.01.2015 року, специфікації №23 від 20.07.2015 року, інвойсу №ZF1507 від 04/05/2015 року позивач придбав товар MASTERNET A-145 сітка скловолокняна синя (50 мІ) MASTERNET A-145 kek (50 mІ) у кількості 107 500 мІ за ціною 24940,00 долара США та MASTERNET A-160 сітка скловолокнянасиня (50 мІ) MASTERNET A-160 kek (50 mІ) у кількості 105 100 мІ за ціною 25938,68 долара США. Загальною вартість товару становить - 50878,68 дол. США (а.с.22).

Даний товар подано до митного оформлення позивачем згідно з ВМД № 500060006/2015/5488 від 23.07.2015р та задекларовано його митну вартість відповідно до ст. 58 МК за першим методом (за ціною договору) у розмірі 111994.63грн. (50878,68 дол. США) (а.с.193).

Згідно з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках визначених у частинах 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює та додатки до нього у разі наявності; рахунок фактура (інвойс) або рахунок проформа; якщо товар сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалось страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору декларант подав до митного оформлення:

- контракт № 1 від 22.01.2015 року; специфікацію №23 від 20.06.2015 року; інвойс (рахунок) постачальника №MP-EX15/01418 від 20.07.2015 року; прайс виробника (постачальника) від 18.05.2015 року; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR)А № 301355 ; коносамент (ORIGINAL BILL OF LADING) № 4359-0177-506.012; експортну декларацію країни відправлення від 16.06.2015 р.; цінову довідку № 15.03-11/193 від 06.05.2015 року ( згідно якої оптова ціна на сітку на ринку Китаю станом на травень 2015 р. знаходилась у межах 1,50-200 долари США за 1 кг в залежності від технічних характеристик сітки); лист виробника від 18.08.2014 р.(а.с.180).

Під час здійснення митним органом контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган встановив: що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: у наданому декларантом документі про підтвердження використання торгівельної марки вказана інша торгова марка ніж у митній декларації, а також у графі підпис на зазначеному документі значиться керівник ОСОБА_6, але згідно зовнішньоекономічного договору від 22.01.2015 р. № 1 керівником «Мастерпласт КФР» вказано ОСОБА_7.

Згідно п. 3 ст. 53 Митного кодексу України у разі розбіжностей або наявності підробки числових значень що складають митну вартість товару, декларант на письмовий запит митного органу на протязі 10 календарних днів направляє додаткові документи, визначені вказаним пунктом.

1) Договір із третіми особами, пов'язаний з договором ( угодою, контрактом ) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) Рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором;

3) Рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору;

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти ( прас-листи ) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

Тобто, вимоги щодо підтвердження торгівельної марки та уточнення підписів керівника, що підписують ті чи інші документи дана норма закону не містить.

Крім того, митний орган не зазначив підстав для витребування документів, які передбачені п. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а саме наявність підробки числових значень що складають митну вартість товару.

30.07.2017 р. позивач надав митному органу наступні документи: рамочний контракт від 03.12.2014 р., видаткові накладні від 18.06.2015 р. № 712-ДН, від 23.06.2015 р. № 599-РВ, від 30.06.2015 р. № 801-ДН, оборотно-сальдові відомості по рахунку 632 за 01.05.2015 - 30.06.2015 р., за 01.05.2015 -24.07.2015, за червень 2015, цінову довідку Закарпатської торгово-промислової палати від 06.05.2015 р. № 15.03-11/193 щодо оптової ціни на сітку на ринку Китаю у травні 2015 р. ( у межах 1,50-2,00 дол. США/кг ), статут ТзОВ «Мастерпласт Україна» від 01.04.2015 р. № 5000606, каталог продукції «Мастепласт».

Митний орган вважає, що подані документи позивачем не усунули вказані вище розбіжності. В додатково наданих для підтвердження митної вартості документах, містились розбіжності та відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та декларантом не в повному обсязі надані додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів ( не надані висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини ).

Крім того, згідно довідки Закарпатської торгово-промислової палати від 06.05.2015 р. № 15.03-11/193 оптова ціна на сітку будівельну, виготовлену з ниток скловолокна з питомою вагою 145-160 г/м 2 на ринку Китаю станом на травень 2015 р. знаходиться в межах 1,50 -2,00 дол. США/кг.

31.07.2015 року відповідач Одеська митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № 500060006/2015/000025/2 та визначено її на рівні 60912,00 дол. США з розрахунку 1,8800 дол. США за кг про, що прийнято рішення (а.с.11).

В ст. 57 Митного кодексу України передбачено, визначення митної вартості товарів які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту здійснюється за такими методами: Основний за ціною договору щодо товарів які імпортуються ( вартість операцій).

Другорядні:

- за ціною договору щодо ідентичних товарів;

- за ціною договору щодо подібних ( аналогічних ) товарів;

- на основі віднімання вартості;

- на основі додавання вартості ( обчислена вартість )

- резервний;

Основним методом визначення митної вартості товарів які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму є перший метод - за ціною договору (вартість операцій.)

Кожний наступний метод застосовується лише у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього кодексу.

На підставі прийнятого Рішення про коригування митної вартості № 500060006/2015/000025/2 від 31.07.2015 р. митний орган направив на адресу декларанта електронну картку відмови № 500060006/2015/00051 в прийнятті митної декларації. Митний орган застосував другорядні методи визначення митної вартості товару. Митний орган визначив митну вартість товарів на рівні 60 912,00 дол. США з розрахунку 1,8800 дол.США за кг.

Згідно ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з врахуванням положень ч. 10 даної статті.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції що позивач правомірно у відповідності норм Митного кодексу України придбавши товар за ціною 50878,68 доларів США ( фактично з розрахунку 1,57 дол. США за 1 кг, маса нетто згідно гр.. 38 МД - 32400 кг ) визначив його митну вартість на рівні ціни придбання, яка відповідає ціні зовнішньоекономічного контракту та відповідає фактичній вартості відповідної господарської операції.

При цьому, позивач за імпортований товар сплатив саме - 50878,67 дол. США, що підтверджується платіжним дорученням від 07.09.2015 р. за № R37 та за № R38 від 07.09.2015 р. де у призначенні вказано МД № 006054 від 06.08.2015 р.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що фактичне придбання та ввезення на митну територію України товару мало місце саме у липні 2015 р., що підтверджується інвойсом постачальника від 20.07.2015 р., специфікацією № 23 від 20.07.2015 р., ВМД від 23.07.2015 р. В той час як згідно цінової довідки Закарпатської торгово-промислової палати № 15.03.11/285 від 24.07.2015 р. оптова ціна на сітку на ринку Китаю станом на липень 2015 р. знаходилась у межах 0,92-1,92 долара США за 1 кг. в залежності від технічних характеристик сітки.

ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Колегія суддів не приймає до уваги за безпідставністю доводи апелянта про те, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари а саме: у графі підпис на зазначеному документі значиться керівник ОСОБА_6, але згідно зовнішньоекономічного договору від 22.01.2015 р. № 1 керівником «Мастерпласт КФР» вказано ОСОБА_7. Оскільки, наданий під час митного оформлення документ щодо підтвердження торгової марки ( копія листа постачальника № МР-14/582 від 18.08.2014 р.) який підписаний керівником ОСОБА_6, датований 18.08.2014 р., в той час як зовнішньоекономічний контракт за умовами якого позивачем придбано імпортований та територію України товар та котрий вже підписаний іншим керівником постачальника ОСОБА_7, датований 22.01.2015 року. Вказане свідчить про те, що на підприємстві постачальника у різні періоди часу працювали різні керівники, а тому ця обставина підтверджувати наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості не може.

Також, не приймає до уваги за безпідставністю колегія суддів доводи апелянта про те, що у наданому декларантом документі про підтвердження використання торгівельної марки вказана інша торгова марка ніж у митній декларації. Оскільки, згідно поданого до митного оформлення та наявного у справі листа постачальника № МР-14/582 від 18.08.2014 р. видно, що на території Китайської народної республіки уповноважені декілька заводів-виробників по виробництву торгівельної марки «Masterplast Group International. І в той час як у гр. 31 МД № 500060006/2015/005488 від 23.07.2015 р. позивач зазначив торгівельну марку «Masterplast».

Отже, розбіжності на які вказав апелянт, не впливають на числові значення складових митної вартості товарів і не позбавляють позивача права на застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору ( контракту) щодо товарів які імпортуються з врахуванням того, що позивачем використані відомості які підтверджені документально.

Не бере до уваги за безпідставністю колегія суддів доводи апелянта про те, що позивач не надав страхові документи та документи які містять відомості про вартість страхування яка включається до складу митної вартості оскільки, імпортований товар на митну територію України ввозився на умовах поставки «CIF Одеса». У відповідності до положень Інкотермс за умовами CIF «вартість, страхування» продавець зобов'язаний застрахувати товар, оплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення. Тобто, позивач не зобов'язаний нести витрати на страхування товару у зв'язку з тим, що на умовах поставки «CIF Одеса» такі витрати вже здійснені постачальником та ці витрати фактично є складовою ціни, за якою такий товар поставлений позивачу. Підтвердження страхування та його вартості на кінцеву вартість товару для позивача не впливає оскільки, витрати по страхуванню за умовами поставки «CIF входять до вартості товару зазначеної в інвойсі і не відокремлюються.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС № 500060006/2015/000025/2 від 31.07.2015 року про коригування митної вартості товарів і картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів 500060006/2015/00051. Оскільки, подані позивачем для митного оформлення імпортованого товару документи ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та мають дані, що піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця - 50878,68 дол. США тобто, підтверджують митну вартість товарів за ціною договору ( першим методом ). Митний орган коригування митної вартості товару здійснив протиправно в порушення ч. 3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч.1 ст. 55 Митного кодексу України.

Разом з тим, не підлягає до задоволення за безпідставністю вимога позивача про повернення надмірно сплаченої суми податку на додану вартість та мита в розмірі - 82223,35 грн.

Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані.

Так, згідно із ч.1-4 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (далі - БК) та ПК.

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов'язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до пунктів 43.1- 43.5 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви, готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Колегією суддів встановлено, що позивач ТзОВ «Мастерпласт Україна» не звертався до митного органу із заявою про повернення надміру сплачених податків в порядку який передбачений ст. 43 Податкового кодексу України.

Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 р. № 1146 ( далі Порядок ) детально регламентує порядок складення висновків про повернення сум з бюджету, складення платіжних документів та строки повернення таких сум.

Системний аналіз наведених норм права в контексті конкретних обставин справи дає підстави для такого висновку що у разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з'ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб'єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов'яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України і статті 45 Бюджетного кодексу України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком № 1146. Даний порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов'язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

За таких, обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині повернення позивачу надмірно сплаченої суми податку на додану вартість в розмірі - 82223,35 грн. оскільки, позивач не звертався до митного органу із заявою про повернення надмірно сплачених податків та чинним законодавством не передбачено повернення даних платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо ( водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов'язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити часткового. В решті вимог відмовити.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 р. у справі № 807/124/16 - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС № 500060006/2015/000025/2 від 31.07.2015 року про коригування митної вартості товарів і картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів 500060006/2015/00051.

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили.

Суддя Н. В. Бруновська
Суддя М. В. Костів
Суддя Р. М. Шавель
Постанова складена в повному обсязі 10.07.2017 року.