Справа № 490/1719/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 490/1719/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Димерлія О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи суддею, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання періоди: роботи суддею - 20 р. 10 міс. 23 дні, половину терміну навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету 1 р. 5 міс. 14 дн., період проходження строкової військової служби 2 р. 19 дн., а всього 24 р. 4 міс. 26 дн.; зобов'язати відповідача встановити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88% від заробітної плати працюючого судді; зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру 88 %, починаючи з 24.09.2016 року, з урахуванням розрахунку стажу, виданого апеляційним судом Миколаївської області, та з урахуванням раніше виплачених коштів.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2017 року вказаний позов задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи суддею, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання періоди: роботи суддею - 20 років 10 місяців 23 дні, половину терміну навчання за денною формою на юридичному факультеті Одеського державного університету 1 рік 5 місяців 14 дні, період проходження строкової військової служби 2 роки 19 днів, а всього 24 роки 4 місяця 26 днів. Зобов'язано відповідача встановити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 88% від заробітної плати працюючого судді. Зобов'язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи із розміру 88 відсотків, починаючи з 24 вересня 2016 року з урахуванням розрахунку стажу, виданого апеляційним судом Миколаївської області, та з урахуванням раніше виплачених коштів.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.11.1995 року позивач працював на посаді судді, наказом № 23/КС від 16.09.2016 року Апеляційного суду Миколаївської області позивача відраховано зі штату апеляційного суду Миколаївської області з посади судді апеляційного суду Миколаївської області 23.09.2016 року у відставку відповідно до постанови Верховної Ради України № 1515-VIII від 08.09.2016 року.

24.09.2016 року відповідачем позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% з розрахунку стажу 20 років 10 місяців 23 дні.

Також, відповідачем зараховано до загального стажу позивача час проходження військової служби у період з 19.04.1985 року по 07.05.1987 року (2 року 0 місяців 19 днів), а також час навчання у юридичному інституті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1989 року по 27.07.1992 року.

Не погоджуючись із діями відповідача в частині не врахування при призначенні щомісячного довічного грошового утримання половини навчання у вищому юридичному навчальному закладі, а також час проходження військової служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, зараховується половина строку навчання на юридичному факультеті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова та час проходження військової служби, становить повних 24 роки, що, в свою чергу, дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 відсотків суддівської винагороди.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (чинного на час звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

При цьому, згідно п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (чинного на час звернення позивача за призначенням довічного грошового утримання) право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 35 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (чинного та в редакції на момент прийняття Верховною Радою України постанови про відставку позивача) визначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, згідно п. 11 Перехідних положень вказаного Закону (чинного та в редакції на момент роботи позивача на посаді судді) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Аналогічні вимоги містить і пункт 34 розділу XII Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, чинний на теперішній час, відповідно до якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, що діяла на день призначення (обрання) позивача суддею) від 15.12.1992 року № 2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України № 584 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно абзацу 2 пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 року «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Таким чином, з наведеного вбачається, що законодавством, яке діяло на момент призначення (обрання) позивача суддею, передбачалось право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та період проходження строкової військової служби.

При цьому, згідно наявного в матеріалах справи витягу з наказу від 18.10.2010 року № 87 Військового місцевого суду Миколаївського гарнізону позивачу зараховано до стажу на посаді судді час проходження військової служби у період з 19.04.1985 року по 07.05.1987 року (2 року 0 місяців 19 днів), а також половина навчання у юридичному інституті Одеського державного університету ім. І.І. Мечникова у період з 01.09.1989 року по 27.07.1992 року (01 рік 05 місяців 14 днів).

Також, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку стажу позивача, який дає йому право на відставку, вбачається, що вказані періоди були враховані при прийнятті рішення про відставку позивача.

Доводи відповідача щодо наявності у позивача стажу роботи на посаді судді лише у розмірі 20 років 10 місяців 23 дні, який, на думку останнього, дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% його суддівської винагороди повністю спростовуються, як постановою Верховної Ради України від 08.09.2016 року № 1515-VIII «Про звільнення суддів», якою звільнено позивача у відставку саме при наявності у нього стажу судді повних 24 роки, а так само і розрахунком стажу позивача, який дає йому право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці Апеляційного суду Миколаївської області.

За встановлених у справі обставин щодо врахування при звільненні позивача у відставку повних 24 роки його стажу в якості стажу судді, що дає йому право на таку відставку, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен складати 88% його суддівської винагороди, а дії відповідача про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% його суддівської винагороди є протиправними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги повністю спростовуються наведеними вище висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Димерлій