Справа № 819/840/17
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/840/17

13 липня 2017 р.м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

при секретарі судового засідання Порплиці Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення рішення форми "Р" від 30.01.2017 № ГУ ДФС у Тернопільській області;

- податкове повідомлення рішення форми "Р" від 30.01.2017 № ГУ ДФС у Тернопільській області;

- податкову вимогу №3752-17 від 12.04.2017 ГУ ДФС у Тернопільській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015. За результатами перевірки складено акт від 16.12.2016 № 5146/19-18-13-02/, на підставі якого відповідач виніс оскаржені податкові повідомлення - рішення. Винесені відповідачем зазначені податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне.

За результатами перевірки встановлено, що позивач не оподаткував отриманий дохід у вигляді додаткового блага, чим порушив абзац "д" підпункту 164.2.17. пункт 164.2. ст. 164, підпункт "в" пункту 176.1. ст. 176, ст. 179 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України). Однак, позивач не погоджується із такими висновками, оскільки анулювання (прощення) ПAT "Укрсоцбанк" суми боргу у розмірі 413165,17 грн. за рахунок страхового резерву за кредитним договором від 22.09.2008 № 770/38-995-08 укладеного між позивачем та ПAT "Укрсоцбанк" не є тотожним отриманому додатковому благу, яке за положенням ПК України має бути оподатковано. З урахуванням зазначеного випливає те, що порушень ПК України зі сторони позивача не було, а тому оскаржені податкові повідомлення - рішення є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.

Враховуючи те, що оскаржені податкові - повідомлення рішення є протиправними, то податкова вимога № 3752-17 від 12.04.2017 підлягає також скасуванню, оскільки зазначена вимога надсилалася позивачу, у зв'язку з несплатою податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та з військового збору, нараховані контролюючим органом на підставі оскаржених податкових повідомлень - рішень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача Головного управління ДФС у Тернопільській області, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що оскаржені дії відповідача щодо винесення на підставі акту перевірки від 16.12.2016 № 5146/19-18-13-02/ оскаржених податкових повідомлень - рішень здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та посилаючись на пояснення викладені у письмовому запереченні, просила у задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін у справі, суд встановив такі обставини.

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Суд встановив, що з 05.12.2016 по 09.12.2016 головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи, управління податків і зборів з фізичних осіб Тернопільської області ГУ ДФС у Тернопільській області Лісніцьким Б.В. згідно наказу № 1377 від 22.11.2016 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт від 16.12.2016 № 5146/19-18-13-02/, у якому встановлено наступні порушення:

- абзац "д" підпункту 164.2.17. пункт 164.2. ст. 164, підпункт "в" пункту 176.1. ст. 176, ст. 179 ПК України, в результаті чого донараховано суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 82024,03 грн.;

- пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, внаслідок чого донараховано військового збору за результатами отриманих доходів у вигляді додаткового блага за 2015 рік в сумі 6197,48 грн.

На підставі акта перевірки відповідач виніс наступні податкові повідомлення - рішення форми "Р" від 30.01.2017:

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 102530,03 грн., в тому числі 20506 грн. штрафних санкцій;

- № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 7746,85 грн., в тому числі 1549,37 грн. штрафних санкцій.

Водночас, у зв'язку з несплатою зазначеного податкового боргу згідно ст. 59 ПК України відповідачу було надіслано податкову вимогу форми "Ф" № 3752-17 від 12.04.2017.

Не погоджуючись із оскарженими вимогою та податковими повідомленнями - рішеннями позивач звернувся з позовом у суд.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд встановив, що 22.09.2008 між позивачем та ПAT "Укрсоцбанк" укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 770/38-995-08, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 85000 доларів США, зі сплатою 14% річних та комісії, в розмірі та порядку визначеному у Додатку № 1 до договору, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 15.09.2023 (включно).

На день підписання кредитного договору сума 85000 доларів США становила за офіційним курсом НБУ 412250 грн.

Однак, в зв'язку девальвацією гривні, кредитор надав позивачу кредитних коштів лише в розмірі 37555,34 доларів США, що становило за офіційним курсом НБУ 182143,40 грн., під проценту ставку 14 % річних.

12.12.2014 між позивачем та кредитором було підписано договір про внесення змін до договору кредиту № 770/38-995-08 від 22.09.2008 про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 12% річних.

29.05.2015 між позивачем та кредитором було підписано договір про внесення змін № 3 до зазначеного договору кредиту, згідно якого за умови внесення позивачем до 31.12.2015 одноразового платежу в сумі від 500 доларів США на підставі заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням, то ОСОБА_1 матиме право на анулювання (прощення) заборгованості по кредиту, процентам та комісіям в сумі, що дорівнює сумі платежу.

На виконання умов договору про внесення змін № 3 позивачем було сплачено:

- 29.05.2017 заборгованість по кредиту згідно умов Опції 50 - 50 з частковим анулюванням - 1000 доларів США, з яких 399,69 доларів США було зараховано в погашення основного боргу, а 600,31 доларів США в рахунок сплачених відсотків за кредитом;

- 09.06.2015 заборгованість по кредиту згідно умов Опції 50 - 50 з частковим анулюванням - 1000 доларів США, з яких 865,10 доларів США було зараховано в погашення основного боргу, а 134,9 доларів США в рахунок сплачених відсотків за кредитом;

- 16.06.2015 заборгованість по кредиту згідно умов Опції 50 - 50 з частковим анулюванням - 17180 доларів США, з яких 17109,98 доларів США було зараховано в погашення основного боргу, а 70,25 доларів США в рахунок сплачених відсотків за кредитом.

Як випливає з матеріалів справи, в тому числі з відповіді ПАТ "Укрсоцбанк" від 21.06.2016 № 11.1-186/79-768, що в травні, червні 2015 року банком було анульовано ОСОБА_1 частину кредитної заборгованості у розмірі 413165,17 грн. (сума основного боргу) та відомості про це відповідно відображено в податковому розрахунку ф.№ 1 -ДФ.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 164.1. ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно підпункту 162.1.1. пункту 162.1. ст. 162 ПК України платниками податку є фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Пунктом 163.2. ст. 163 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування нерезидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. ст. 164 ПК України (абзац "д" в редакції, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що податкове законодавство визначає включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника доходу, отриманого як додаткове благо, та фактично визначає один з видів такого додаткового блага.

Відповідно до підпункту 14.1.47. пункту 14.1. ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Аналізуючи зазначене положення ПК України, суд дійшов висновку, що до додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Як випливає з довідки ПАТ "Укрсоцбанк" № 10.1-186/96-6796 від 25.04.2017, що в результаті реалізації договірних правовідносин між позивачем та зазначеним банком, ОСОБА_1 повернув банку суму більшу, ніж була отримана в якості кредиту.

Тобто, у позивача внаслідок зазначених правовідносин фактично не відбулося збільшення загального майнового стану чи приросту активів у тій чи іншій формі, оскільки позичальник завжди сплачує банківській установі крім суми отриманого кредиту (суми основного боргу) також нараховані на дану суму отриманого кредиту відповідні відсотки, в результаті чого позичальник повертає банку суму більшу, ніж отримана ним в якості кредиту, а тому у позивача відсутній об'єкт оподаткування в розумінні положень статей 14, 163, 164 ПК України.

Водночас, відповідно до підпункту 165.1.29. пункту 165.1. ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються, зокрема, основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти.

Також, суд звертає увагу на те, що відносини, що виникають між банком та його клієнтами з питань надання банківських послуг, в тому числі надання кредитів є питаннями цивільно-правових відносин, а саме питаннями зобов'язального права, які регулюються актами цивільного законодавства України, в тому числі нормами Цивільного кодексу України.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Таким чином, питання припинення зобов'язань, що виникають з кредитних договорів, в тому числі шляхом прощення боргу повинні бути врегульовані між сторонами зобов'язання в рамках договірних правовідносин.

З матеріалів справи випливає, що ПAT "Укрсоцбанк" не було прийнято жодного рішення щодо припинення зобов'язань за кредитним договором № 770/38-995-08 від 22.09.2008 шляхом прощення боргу.

З огляду на зазначене, відсутні підстави вважати, що позивач отримав додаткові блага, оскільки списанням заборгованості не відбулося припинення зобов'язань позивача перед ПAT "Укрсоцбанк".

Таким чином, враховуючи те, що позивач фактично повернув на рахунок кредитора кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту та сторонами по договору фактично було достроково припинено дію договору кредиту на певних умовах, суд дійшов висновку, що позивачем не було отримано доходу, який в розумінні положень статей 14, 163, 164, 165 ПК України підлягає оподаткуванню, а тому оскаржені податкові повідомлення - рішення є протиправними, та такими, що підлягають скасуванню.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 25.09.2014 у справі К/800/40206/14.

Водночас, враховуючи те, що оскаржені податкові - повідомлення рішення суд визнав протиправними, то податкова вимога № 3752-17 від 12.04.2017 підлягає також скасуванню, оскільки зазначена вимога надсилалася позивачу, у зв'язку з несплатою податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та з військового збору, нараховані контролюючим органом на підставі оскаржених податкових повідомлень - рішень.

Відповідно до статей 11, 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідно зі частиною першою ст. 94 КАС якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити. Визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення рішення форми "Р" від 30.01.2017 р. № ГУ ДФС у Тернопільській області;

- податкове повідомлення рішення форми "Р" від 30.01.2017 р. № ГУ ДФС у Тернопільській області;

- податкову вимогу №3752-17 від 12.04.2017 р. ГУ ДФС у Тернопільській області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 102 (одну тисяча сто дві) гривні 77 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДФС у Тернопільській області.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18 липня 2017 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.