Справа № 805/1136/17-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року справа №805/1136/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Ястребової Л.В.,

суддів Васильєвої І.А., Компанієць І.Д.,

секретар Терзі Д.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Сенников А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 р. у справі № 805/1136/17-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення про застосування штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2017 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_4 звернувся до Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання незаконними та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /283/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 30 528,17 грн. та за штрафними санкціями 7632,04 грн.; податкового повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /284/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 1 128,46 грн. та за штрафними санкціями 282,12 грн.; податкового повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. №/285/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн.; податкового повідомлення рішення від 05.01.2017 р. № /286/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2017 р. № /287/10/05-15-13-04 про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8128,82 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску № /288/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 р. в сумі 4 064,41 грн.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнані незаконними та скасовані податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області від 05.01.2017 р. № /283/10/05-15-13-04 в частині збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 14 437,17 грн. та за штрафними санкціями 3609,29 грн.; податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області від 05.01.2017 р. № /284/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 1 128,46 грн. та за штрафними санкціями 282,12 грн.; податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області №/285/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 року про нарахування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн. Визнана незаконною та скасована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2017 р. № /287/10/05-15-13-04 про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8 128,82 грн. Визнано незаконним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску № /288/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 р. в сумі 4 064,41 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач та відповідач із таким судовим рішенням не погодилися, звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами.

Позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що ним не підтверджено первинними документами суму витрат в розмірі 83500 грн., оскільки між позивачем та ФОП ОСОБА_5 був укладений договір на виготовлення та розміщення рекламних матеріалів, відповідно до якого позивачем було сплачено ОСОБА_5 83500 грн. Відповідачем не заперечувалось, що дана сума отримана ФОП ОСОБА_5 Також акцентує увагу на те, що суд зазначив, що позивачем задекларовано дохід та затрати від діяльності з оптової торгівлі, а надані документи, які підтверджують діяльність з лиття чавуну тощо. Проте, вважає, що дана обставина не може впливати на визначення суми зобов'язання з податків. Законодавством України не заборонено займатись будь-яким видом господарської діяльності за умови, якщо така діяльність не заборонена законодавством. У 2012 році між ним та ПАТ «Унікредитбанк» був укладений кредитний договір, та отримав суму грошових коштів. У зв'язку з проведенням в Донецькій області антитерористичної операції, на початку 2015р. позивачем було прийнято рішення призупинити провадження підприємницької діяльності. В серпні 2015 банк простив кредит на суму 75230,87 грн.. у грудні позивачем поновлено господарську діяльність та звільнені кошти використані в рекламу продукції.

Відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує порушенням позивачем п.п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України та зазначає, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік занижений чистий оподатковуваний дохід за 2015 рік на суму 83500 грн., у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2015 рік у сумі 16091,00 грн. У зв'язку з заниженням доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, позивачем занижений дохід, на який нараховується єдиний внесок. Позивачем до податкової декларації не було включено інші доходи, отримані ніж від провадження підприємницької діяльності, а саме доходи у вигляді додаткового блага у сумі 75230 грн.

Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 та заперечував проти апеляційної скарги Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_4, залишити без задоволення апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області та заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_4, просив задовольнити апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області, залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_4, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Позивач зареєстрований як Фізична особа - підприємець, мешкає за адресою АДРЕСА_1, код основного виду економічної діяльності 46.90, клас професійного ризику виробництва 44 та перебуває на обліку в ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області.

Судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду встановлено, що з 03.11.2016 по 09.11.2016 на підставі Наказу від 20.10.2016 року № 489 податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_4 щодо повноти та достовірності визначення доходів та витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт № 330/10/05-15-13-04- від 16.11.2016 року, відповідно до висновків якого встановлені наступні порушення:

- п.п. 16.1.2. п. 16.1. ст. 16, п.п. «а» п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України: у період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. не вівся облік доходів та витрат від господарської діяльності;

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 р. включені витрати, які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходу у сумі 83500,00 грн.; у результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2015 р. у сумі 16 091,00 грн.

- п. 36.1. ст. 36, п.п. 164.2.17 «д» пункту 164.2 ст. 164, п.п 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України: у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. не задекларований дохід, отриманий від ПАТ «Укрсоцбанк» у вигляді додаткового блага у сумі 75230,87 грн., та самостійно не сплачений податок з такого доходу в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб за 2015 р. у сумі 14 437,17 грн.;

- пп.1.2, 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік не задекларований дохід, отриманий від ПАТ «Укрсоцбанк» у вигляді додаткового блага у 75 230,87 грн. в результаті чого донараховано військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2015 р. у сумі 1 128,46 грн.;

- п.п. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16, п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст 49, п. 51.1 ст. 51, п.п. 70.16.1 п. 70.16 ст. 70, п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, до ДПІ у м. Краматорську не наданий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і утриманого з них податку про суми виплачених доходів ФОП ОСОБА_5 за ознакою 157 - «дохід, виплачений самозайнятій особі» за IV квартал 2015 року терміном надання 09.02.2016 року.;

- п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у періоді з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. не нарахований, не обчислений та не сплачений єдиний внесок з отриманого доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., в результаті чого донараховане єдиного внеску за 2015р. у сумі 8128,83 грн.;

- п.п. 16.1.12. п. 16.1. ст. 16, п. 44.3. ст. 44 Податкового кодексу України, до перевірки не надані книги обліку доходів і витрат за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.; господарські угоди, на підставі яких здійснювалося придбання товарів (робіт, послуг), видаткові накладні (акти виконаних робіт) на придбання товарів (робіт, послуг) чеки, платіжні документи на оплату придбаних товарів (робіт, послуг); документи на зберігання та транспортування товарів; документи, що підтверджують включення до витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. рекламних послуг (зразки, або фотографії візиток, макетів, копії печатної продукції, тощо), які підтверджують, що витрати на рекламні послуги включені до складу витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. безпосередньо пов'язані з отриманням доходу.

У зв'язку з виявленими порушеннями, відповідачем, здійснено нарахування пені відповідно до пп.129.1.2 п.129.1 ст.129 ПК України.

На підставі Акту перевірки податковим органом прийняті: податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /283/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 30 528,17 грн. та за штрафними санкціями 7632,04 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /284/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 1 128,46 грн. та за штрафними санкціями 282,12 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. №/285/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн.;

- податкове повідомлення рішення від 05.01.2017 р. № /286/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн.

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2017 р. № /287/10/05-15-13-04 про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8128,82 грн.

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску № /288/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 р. в сумі 4 064,41 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту75.1 статті 75 ПК України, контролюючи органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, відповідно до пункту .

Згідно пп.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Підпунктами 79.1 та 79.2 ст.79 ПК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпінкті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі Закон № 71-VIII) внесені зміни до податкового кодексу України.

За змістом пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 71-VIII, у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених пунктом 28 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі Податковий кодекс), з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Із акту № 330/10/05-15-13-04- від 16.11.2016 року вбачається, що податковим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо повноти та достовірності визначення доходів та витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору. Суд першої інстанції вірно зазначив, що обмеження встановлені Законом № 71-VIII до перевірки проведеної у даних правовідносинах не поширюються, оскільки стосувалися повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.12.2015 року між позивачем (Замовник) та ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) укладено договір № 5 про надання послуг по виготовленню та розміщенню рекламних матеріалів з протоколом узгодження договірної ціни.

На підтвердження виконання умов договору надані акти прийому виконаних робіт №18 від 01.12.2015 року; №23 від 22.12.2015 року ; №29 від 31.12.2015 року; квитанції прибуткових касових ордерів №1 від 01.12.2015 року на суму 10 252,00 грн.; №2 від 22.12.2015 року на суму 72 048,00 грн.; №3 від 31.12.2015 року на суму 1 200,00 грн.

Із наданого позивачем до податкового органу письмового пояснення від 18.05.2016 року вбачається, що позивачем з початку 2015 року було призупинено господарську діяльність та поновлено у грудні 2015 року.

Відповідно до Акту перевірки, у цей період позивач здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування.

Під час перевірки податковим органом направлено на адресу позивача лист №16363/10/05-15-13-04-13-3 від 03.11.2016 року про надання інформації, з проханням надати первині документи, що стосуються питань перевірки за 2015 рік, а саме: господарські договори, Книгу обліку доходів і витрат, документи, що підтверджують задекларовані доходи та витрати, кредитний договір, лист банку про анулювання боргу.

09.11.2016 року податковим органом на адресу позивача направлено лист №17291/10/05-15-13-04-13-3 про надання пояснень та їх документальних підтверджень.

Позивачем на листи податкового органу було надано договір № 5 від 01.12.2015 року, протокол узгодження договірної ціни, акти про надані послуги, квитанції про оплату послуг, сальдова відомість ПАТ «Укрсоцбанк», повідомлення для нотаріуса, довідка про відсутність фінансових претензій від банку.

Згідно пп.16.1.2 п.16 ст. 16, п.176.1 ст. 176 ПК України, платники податку на доходи фізичних осіб зобов'язані, зокрема:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику;

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

У відповідності до п.177.10 ст. 177 ПК України, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Наказом Міністерства доходів і зборів України №481 від 16.09.2013 року «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді.

За змістом п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

За приписами п.44.3 ст. 44 ПК України, платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

У разі ліквідації платника податків документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів, що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.

З аналіз зазначених положень випливає, що умовою виникнення у платника права на віднесення сум до доходів або до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції та обов'язкове внесення їх до Книги обліку доходів і витрат.

Судом першої інстанції було встановлено та не спростовано під час апеляційного розгляду, що позивачем укладався договір з метою отримання послуг з виготовлення реклами на підтвердження виконання якого надані акти прийому виконаних робіт та платіжні доручення. До матеріалів справи долучено копію договору підряду №01/12 від 12.01.2016 року на виготовлення чавунного та сталевого лиття; копію договору підряду №03/14 від 14.03.2016 року на виготовлення чавунного та сталевого лиття; копію договору № 01/12-2 від 12.01.2016 року про оренду обладнання.

Судом першої інстанції правомірно не взято до уваги надані візитки на ім'я ОСОБА_4 з переліком послуг, а саме: механічна обробка, чавунне та сталеве лиття, виготовлення модельних комплектів з опрацюванням ливарної технології для сталевого і чавунного лиття, технологічне супроводження ливарного виробництва, запасні частини до екскаваторів; календар з рекламою; рекламний плакат, оскільки під час проведення перевірки, позивачем не надавались зазначені документи та/або документи з надання рекламних послуг (зразки, або фотографії візиток, макетів, копії печатної продукції, тощо), які підтверджують, що витрати на рекламні послуги включені до складу витрат у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 р. безпосередньо пов'язанні з отриманням доходу, оскільки у податковій декларації зазначено, що дохід отримано від основної діяльності - оптової торгівлі, натомість з рекламної продукції наданої до суду вбачається, що діяльність позивача стосується іншого роду діяльності, пов'язаного з литтям та/або обробкою металів. А посилання апелянта на те, що дана обставина не може впливати на визначення суми зобов'язання з податків є помилковим.

Із матеріалів справи також вбачається, що позивачем ані під час перевірки, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції не було надано Книги обліку доходів і витрат за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, до якої внесено документальне підтвердження здійснених витрат у сумі 83500,00 грн., які безпосередньо пов'язані з отриманням доходів у сумі 83500,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про правомірність висновків податкового органу щодо порушення позивачем п.п. 16.1.12. п. 16.1. ст. 16, п. 44.3. ст. 44, п.п.а) п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 ПК України.

Відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України, у зв'язку з незабезпеченням позивачем зберігання первинних документів та ненадання їх податковому органу до позивача застосовано штраф у сумі 510,00 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податковим органом правомірно сформовано податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /286/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій в сумі 510,00 грн.

Що стосується правомірності нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб та військового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з додатком до податкової декларації, позивачем самостійно визначено дохід фізичної особи-підприємця від основного виду господарської діяльності - оптової торгівлі у сумі 83500,00 грн.

Із пункту 15.1 статті 15 ПК України вбачається, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковим зобов'язанням в розумінні Податкового кодексу України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк.

За змістом пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначені ст. 177 ПК України.

Відповідно до п.177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст. 177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Статтею 167 ПК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем до податкового органу не надано первинних документів на підтвердження понесених витрат та Книги обліку доходів і витрат, у відповідності до чого податковим органом в ході перевірки для розрахунку податку на доходи фізичних осіб був взятий загальний дохід визначений позивачем особисто у сумі 83 500,00 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивачем було занижено чистий оподатковуваний дохід за 2015 рік на суму 83 500,00 грн. та висновки податкового органу про порушення позивачем п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, про включення позивачем до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 року витрати, які безпосередньо не пов'язані з отриманням доходу у сумі 83 500,00 грн, у результаті чого правомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 р. у сумі 16 091,00 грн. та податковим органом правомірно сформовано податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 року № /283/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб в частині нарахування зобов'язання в сумі 16 091,00 грн. та за штрафними санкціями 4 022,75 грн.

Судом першої та апеляційної інстанцій встанволено, що між фізичною особою ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір. У зв'язку з тим, що в Донецькій області була розпочата антитерористична операція в серпні 2015 р. банк анулював основну суму кредитної заборгованості на суму 75 230,87 грн.

У відповідності до ст. 605 Цивільного кодексу України зобов*язання припиняється внаслідок звільнення ( прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Згідно п. 164. 1 ст. 164 ПК України базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України, визначено, що базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб є дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:

д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобовязаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобовязаний виконати всі обовязки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

При цьому вказане положення містить застереження, згідно з яким якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

З аналізу наведених законодавчих положень у їх системному зв'язку, суд дійшов правильного висновку про те, що обов'язок щодо самостійної сплати податку на доходи фізичних осіб внаслідок анулювання кредитором суми боргу виникає у платника податку за наявності таких умов:

- отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання (вручення) платнику податку кредитором повідомлення про анулювання боргу або укладення з платником відповідного договору;

- включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Зазначена правова позиція висловлена у рішенні Вищого адміністративного суду України № К/800/14115/15 від 27.04.2016 року.

Таким чином, заборгованість, за кредитним договором є прощенною (анульованою).

Додаткові блага, у відповідності до пп. 14.1.47 п.14.1 ст. 14 ПК України це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України, платник податку на доходи фізичних осіб, зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно пп.49.18.4. п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Отже, оскільки банком було здійснено анулювання(прощення) основної суми боргу(кредиту), то з метою оподаткування податком на доходи фізичних осіб сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом фізичної особи та включається до загального місячного(річного) оподатковуваного доходу. Як встановлено судом першоїі снатнції та не спростовано позивачем, платником податків фізичною особою ОСОБА_4 отриманий дохід не задекларовано.

У акті перевірки, податковим органом зазначено, що згідно п. 177.6 ст. 177 ПК України, у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб, що є помилковим, оскільки зазначений дохід був отриманий фізичною особою ОСОБА_4 від анульовання банком заборгованості за кредитним договором, та як вірно зазначив суд першої інстанції, саме фізична особа ОСОБА_4 зобов'язаний був подати декларацію про майно та доходи за 2015 рік із зазначенням доходу у сумі 75 230,87 грн, як додаткове благо, тому відсутні підстави для визначення доходу у ФОП ОСОБА_4 в сумі 75 230,87 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом протиправно сформовано податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 року № /283/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на доходи з фізичних осіб в частині нарахування зобовязання в сумі 14 437,17 грн. та за штрафними санкціями 3 609,29 грн.

Відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об*єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов*язані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Таким чином, платниками збору є фізичні особи, які отримують дохід та податкові агенти. Фізичні особи, платники податків, несуть відповідальність та зобов'язані включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Враховуючи безпідставність зарахування до доходів позивача суми 75230,87 грн відповідачем неправомірно здійснено висновки про порушення позивачем пп.1.2, 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України та не сплату військового збору, що підлягає сплаті до бюджету за 2015 р. у сумі 1 128,46 грн.

Також податковим органом неправомірно здійснено висновок щодо порушення позивачем, як фізичною особою-підприємцем п. 36.1. ст. 36, п.п 168.1.3 п. 168.1 ст. 168, п. 177.11 ст. 177 ПК України та неправомірно сформовано податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. № /284/10/05-15-13-04 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем військовий збір в сумі 1 128,46 грн. та за штрафними санкціями 282,12 грн.

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст. 14 ПК України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IVцього Кодексу.

Пунктом 36.1 ст. 36 ПК України передбачено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пп.168.1.3п. 168.1 ст. 168 ПК України, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Приписами п.177.11 ст. 177 ПК України визначено, що фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

За змістом п.177.7 ст. 17 ПК України фізична особа - підприємець вважається податковим агентом працівника-фізичної осооби, яка перебуває з нею у трудовмих, цивільно-правових відносинах, або будь-якої іншої фізичної особи щодо будь-яких оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) на користь такої особи.

Відповідно до акту перевірки ФОП ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрований в ДПІ у м. Краматосрьку як платник податку, який у грудні 2015 року перебував на спрощений системі оподаткування.

Позивач у правовідносинах з ФОП ОСОБА_5 не є податковим агентом, оскільки договір укладався з фізичною особою-підприємцем, а не фізичною особою, у відповідності до чого висновки податкового органу про віднесення доходу, виплаченого самозайнятій особі на підставі наданих послуг за договором №5 укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_7 не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства, отже податкове повідомлення-рішення від 05.01.2017 р. №/285/10/05-15-13-04 про нарахування штрафних санкцій за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 510,00 грн прийнято податковим органом неправомірно, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Щодо правомірності нарахування позивачу єдиного внеску.

За наслідком заниження доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, позивачем занижено дохід на який нараховується єдиний внесок.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 24649(в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, що визначено п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464.

Частиною 1 ст. 2 Закону № 2464 встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов'язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків, що визначено ч. 1 ст. 3 Закону № 2464.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, крім іншого, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

Права та обовязки платників єдиного внеску визначені ст. 6 Закону № 2464.

Згідно п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообовязкового державного соціального страхування.

Статтею 25 Закону № 2464, регламентовані заходи впливу та стягнення за порушення вимог цього Закону.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 25 Закону № 2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов'язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону № 2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум (в редакції від 01 січня 2015 року у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум).

Частиною 14 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Аналіз наведених вище положень Закону № 2464 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зумовлює висновок, що за загальним правилом платники єдиного внеску, зобов'язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Невиконання цього обовязку має наслідком застосування до платника єдиного внеску штрафу у розмірі 10 відсотків своєчасно несплачених сум, а починаючи з 01 січня 2015 року у розмірі 20 відсотків, а також нарахування пені з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу, про що посадовою особою органу доходів і зборів приймається відповідне рішення.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України 1669 внесено зміни до Закону України від 8 липня 2010 року № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме підпункт б) розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» було доповнено пунктом 9-3 (який згідно з Законом України від 02.03.2015 р. № 219-VІІІ перейменований в пункт 9-4) такого змісту:

« 9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операці», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються".

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Тобто, в силу положень п. 9-3 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, який надалі вважається пунктом 9-4 законодавець має на увазі, що позивач звільняється від виконання зобов'язань платника єдиного внеску, встановлених частиною 2 статті 6 ЗУ № 2464 тільки в частині своєчасності та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а не звільнятись від сплати єдиного внеску взагалі.

При цьому колегія судді звертає увагу, що вказана норма проіснувала з 15 жовтня 2014 року до 01 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Проте вказаним Законом № 1669 не конкретизований період, в який такий платник повинен виконати зобов'язання, встановлені частиною 2 статті 6 ЗУ № 2464, отже право виконання вказаних зобов'язань зберігається за платником до закінчення АТО, яка триває станом на час складення контролюючим органом податкової вимоги та станом на час винесення даного рішення.

Як встановлено судом, у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 позивачем єдиний внесок з отриманого доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб не нарахований, не обчислений та не сплачений.

На виконання абз. 3 п. 5 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1669 п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів Українизатверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Місто Краматосрьк включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

На час виникнення спірних правовідносин місцезнаходження позивача зареєстровано у м. Краматосрьку.

Отже, в силу положень абз. 3 п. 9-4 Розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464 відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464 за невиконання обовязків платника єдиного внеску впродовж спірного періоду до ФОП ОСОБА_4 не застосовуються.

Враховуючи зазначене, податковим органом неправомірно здійснено висновки про порушення позивачем п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та той факт, що у період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. не нарахований, не обчислений та не сплачений єдиний внесок з отриманого доходу, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., та донарахування єдиного внеску за 2015р. у сумі 8 128,83 грн.

Враховуючи зазначене, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 05.01.2017 р. № /287/10/05-15-13-04 про сплату недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 8128,82 грн та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску про нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску № /288/10/05-15-13-04 від 05.01.2017 р. в сумі 4 064,41 грн. прийняті протиправно, у звязку з чим підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції.

Повинй текст ухвали складений 19 липня 2017 року.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі № 805/1136/17-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня слкдаення в повному обсязі.

Колегія суддів: Л.В.Ястребова

І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць