Справа № 804/1443/17
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/1443/17

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2017 року

справа № 804/1443/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року

у справі № 804/1443/17

за позовом Правобережного об’єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі

до публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш»

про стягнення заборгованості,–

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Правобережне об’єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі звернулося у Дніпропетровський окружний адміністративний суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» про стягнення заборгованості в сумі 279414,38 грн. за січень 2017 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство «Дніпроважмаш» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Публічне акціонерне товариство «Дніпроважмаш» зареєстроване в Правобережному об’єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі як платник страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 2 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування» визначено, що об’єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону (це суб’єкти підприємницької діяльності, незалежно від форм власності, їх об’єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об’єднання громадян та інші юридичні особи, а також, фізичні особи - суб’єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників; філії, відділення та інші відокремлені підрозділи платників податку, зазначених у пункті 1 цієї статті, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої, ніж платник зборів, територіальної громади) крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об’єктом оподаткування, є також, фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування», встановлено ставки збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, зокрема, в розмірі 100 відсотків від даного об’єкта оподаткування.

Таким чином, на публічне акціонерне товариство «Дніпроважмаш» покладено обов’язок в повному обсязі відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими або важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що працівникам публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш», зазначеним згідно з переліком у відповідних розрахунках управлінь Пенсійного фонду України, на підставі підпунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначено пенсію за віком на пільгових умовах.

За обліковими даними позивача, заборгованість підприємства по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком №2, виникла на підставі розрахунків управлінь Пенсійного фонду України, у зв’язку з чим відповідач повинен сплатити суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за січень 2017 року в розмірі 279414,38 грн. (термін сплати – 25 січня 2017 року).

Витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому пунктом 6.1 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1.

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: також 100 % фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 та за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Підпунктом 6.4 пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України передбачено, що розмір відшкодування на поточний рік, визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

У відповідності до підпункту 6.8 пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона «Крим»). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

З аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам відповідно до пунктів «б» - «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», покриваються підприємствами та організаціями, підставою для відшкодування таких витрат є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.. При цьому, обов’язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених Пенсійним фондом після 1 січня 2004 року, не пов’язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»).

Винятком із цього правила є лише відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, призначених з урахуванням вимог статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом установлено, що відповідачем не сплачено кошти, призначені на покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених застрахованим особам, які працювали або працюють на публічному акціонерному товаристві «Дніпроважмаш» на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 за січень 2017 року в терміни визначені законом, що підтверджується розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій.

Таким чином, розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій підтверджується наявність у публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» зобов’язання з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в розмірі 279414,38 грн., яке ним не виконано.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що до даних правовідносин частина 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, не застосовується, оскільки в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п’ятнадцятої статті 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування».

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткової постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дніпроважмаш» – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2017 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим