Справа № 378/253/17
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 378/253/17 Головуючий у 1-й інстанції: Скороход Т.Н. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

20 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

розглянув у порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання неправомірним рішення та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом про визнання протиправним рішення начальника Управління Пенсійного фонду України у Ставищенському районі Київської області № 3557/03 від 23 грудня 2016 року та зобов'язання відповідача перерахувати та виплачувати в подальшому пенсію за віком, починаючи з 01 березня 2016 року, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2013, 2014, 2015 роки та здійснити виплату недоотриманих сум пенсії за період з 1 березня 2016 року.

Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, а також те, що відсутні клопотання сторін про розгляд справи за їх участю, колегія суддів ухвалила про апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 6 січня 2011 року відповідно до ст. 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення» позивачу призначено пенсію за вислугу років. 1 лютого 2011 року нарахування та виплату вказаної пенсії було припинено у зв'язку з працевлаштуванням на посаду вчителя математики та інформатики Розкішнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів. 7 січня 2016 року виплату пенсії за вислугу років відновлено, в зв'язку зі звільненням 6 січня 2016 року з посади, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років.

1 березня 2016 року позивач звернулася до пенсійного органу з заявою на призначення пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

25 листопада 2016 року позивач звернулася до Управління ПФУ у Ставищенському районі Київської області з заявою, в якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за період трьох років, що передують року звернення за призначенням пенсії з 1 березня 2016 року, як особі, що звернулася з заявою про призначення пенсії за віком вперше.

Листом № 3557/03 від 23.13.2016 року відповідач повідомив, що у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії відмовлено, оскільки ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV передбачає застосування показника середньої заробітної плати за три попередні роки лише у випадку первинного призначення пенсії. Тому правових підстав для застосування цієї норми до позивача немає.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернулася в суд з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» із застосуванням показника заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення цього виду пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам колегія суддів звертає увагу на наступне.

Статтею 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 9 Закону № 1788-XII особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до частини першій статті 9 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором, що передбачено ст. 10 вищевказаного Закону.

Вказані вище норми регулюють порядок переведення з одного виду пенсії на інший в рамках Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та не встановлює права органам Пенсійного фонду України здійснювати переведення громадян з одного виду пенсії на інший в межах різних законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший, за бажанням особи, може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. При цьому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у даному випадку позивач звернулася із заявою про призначення іншого виду пенсії, що встановлюється за іншим законом.

Разом з тим, у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом який визначає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон № 1058-ІV, у подальшому, при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-ІV, такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Аналогічна позиція щодо застосування частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV висловлена у постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі № 21-612а14, від 29.11.2016 у справі № 133/476/15а.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 01.03.2016 призначено пенсію за віком, як матері інваліда з дитинства відповідно до Закону № 1058-ІV. До цього часу позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких підстав, колегія суддів, звертає увагу, що у даному випадку має місце призначення пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.

Отже, в даному випадку позивачу призначено пенсію відповідно до Закону № 1058-ІV , який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон №1788-XII.

А тому, при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-ІV позивачу показник середньої заробітної плати мав враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Крім того, за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач раніше не зверталася, отже пенсія за цим Законом буде призначена вперше.

Також, після звільнення позивач продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сквирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, а постанову Ставищенського районного суду Київської області від 12 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.