Справа № 815/2748/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2748/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

суддів Тарасишиної О.М., Потоцької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа - Чорноморська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування протоколу від 26.04.2017 року, наказу № 1471/5 від 03.05.2017 року, висновків акту перевірки № 12 від 27.03.2017 року та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа - Чорноморська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- скасувати та визнати протиправним протокол дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26.04.2017 року в частині притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1;

- скасувати та визнати протиправним наказ Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03.05.2017 року про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1;

- зобов'язати Міністерство юстиції України внести відомості до єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про скасування наказу Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03.05.2017 року про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) виданого 21.05.2013 року № 996;

- визнати протиправним та скасувати висновки акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27.03.2017 року № 12.

В обґрунтування позовних вимог, позивач в цілому зазначив, що Головним територіальним управлінням юстиції Одеський області, а саме відділом з питань банкрутства проведена позапланова невиїзна перевірка арбітражного керуючого ОСОБА_1 з питань перевірки діяльності арбітражного керуючого під час виконання ним повноважень керуючого санацією у справі № 916/3087/13 про банкрутство ПАТ «КАТРАН» на підставі заяви Іллічівської (Чорноморської) об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеський області від 28.11.2016 № 18504/10 та заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27.09.2016 року № 10-20/1069 за дорученням Міністерства юстиції України від 22.12.2016 року № 2042/25633-0-32-16/9.4, від 26.12.2016 року № 2265/28733-0-32-16/9.4 у період з 14 березня 2017 року до 16 березня 2017 року. 17 березня 2017 року на електрону адресу арбітражного керуючого надійшла довідка про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 10 від 16 березня 2017 року. 21.03.2017 року арбітражним керуючим ОСОБА_1 надані пояснення на довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого. 27 березня 2017 року Головним територіальним управлінням юстиції в Одеський області складено акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 за результатами перевірки виявлено порушення, які є підставою для винесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень. 05.04.2017 року Головним територіальним управлінням юстиції в Одеський області направлено лист до Міністерства юстиції України від 29.03.2017 року № 10-13/2731 з пропозицією щодо внесення подання на розгляд Дисциплінарної комісії. 21.04.2017 року на адресу арбітражного керуючого надійшов супровідний лист від 10.04.2017 року та подання від 10.04.2017 року № 943 про накладання на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення. 26.04.2017 року відбулося засідання Дисциплінарної комісії на яке було запрошено арбітражного керуючого ОСОБА_1 для надання додаткових пояснень. 26.04.2017 року арбітражний керуючий з'явився на засідання Дисциплінарної комісії та надав додаткові пояснення по виявленим порушенням. Однак, про результати заслуховування повідомлений не був. З інформації, яка міститься в єдиному державному реєстрі арбітражних керуючих позивачу стало відомо, що наказом Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03.05.2017 року припинено діяльність арбітражного керуючого, Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 996 від 21.05.2013 року не діє. Позивач не погоджуючись з рішенням дисциплінарної комісії арбітражних керуючих від 26.04.2017 року в частині застосування до нього, як арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, звернувся за захистом до суду.

Від представника відповідача - Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких остання позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що Дисциплінарна комісія арбітражних керуючих України та Міністерство юстиції України при прийнятті рішення про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 на підставі протоколу від 24.04.2017 року про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 діяли виключно на підставі та відповідно до вимог діючого законодавства з питань банкрутства, а тому вказані дії та рішення не можуть бути визнані протиправними.

Позивач та представник позивача у судове засідання з'явилися, відносно розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечували.

Представник відповідачів у судове засідання також з'явилася, питання щодо розгляду справи в порядку письмового провадження залишила на розсуд суду.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від третьої особи надійшло до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вирішив розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Головним територіальним управлінням юстиції Одеський області, а саме відділом з питань банкрутства на підставі заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27.09.2016 року № 10-20/1069 та заяви Іллічівської (Чорноморської) об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеський області від 28.11.2016 № 18504/10, за дорученням Міністерства юстиції України від 22.12.2016 року № 2042/25633-0-32-16/9.4 та від 26.12.2016 року № 2265/28733-0-32-16/9.4 у період з 14 березня 2017 року до 16 березня 2017 року було проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 21.05.2013 року № 996), за адресою Головного територіального управління юстиції в Одеській області: вул. Богдана Хмельницького, 34 м. Одеса на предмет додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та іншого законодавства з питань банкрутства під час виконання повноважень керуючого санацією у справі № 916-3087/13 про банкрутство ПАТ «Катран» з питань, викладених у заяві арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27.09.2016 року № 10-20/1069 та заяві Іллічівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області від 28.11.2016 року № 18504/10.

17 березня 2017 року на електрону адресу арбітражного керуючого надійшла довідка про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого № 10 від 16 березня 2017 року (а.с. 1-33 том 3).

21.03.2017 року арбітражним керуючим ОСОБА_1 надані пояснення на довідку про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого (а.с. 34-46 том 3).

За результатами проведеної перевірки Головним територіальним управлінням юстиції Одеський області складено акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27.03.2017 року № 12 (а.с. 19-33 том 1).

Відповідно до висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27 березня 2017 року № 12 перевіряючими виявлені, зокрема, порушення, які є підставою для внесення подання державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, а саме:

- ст.ст. 4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України в частині невиконання вимог ухвали господарського суду Одеської області від 10.02.2016 року та вимоги ч. 1 ст. 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 4212-VI, в частині неподання до суду схваленого комітетом кредиторів плану санації боржника протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута);

- ч. 5 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 4212-VI, в частині несвоєчасного надання відзиву господарському суду та письмової відповіді заявнику за результатами розгляду вимог ОСОБА_2, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута);

- абз. 7 ч. 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 4212-VI, в частині не розгляду арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимоги кредиторів щодо зобов'язань боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство, а саме: кредиторських вимог ОСОБИ 4 на суму 17 345,60 грн. та вимоги ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України, в частині не виконання вимог ухвали господарського суду Одеської області від 10.06.2016 року по справі № 916/3087/13, а саме: не надання до господарського суду відзиву на заяву ОСОБИ 4, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

05.04.2017 року Головним територіальним управлінням юстиції в Одеський області направлено лист до Міністерства юстиції України від 29.03.2017 року № 10-13/2731 з пропозицією щодо внесення подання на розгляд Дисциплінарної комісії.

21.04.2017 року на адресу арбітражного керуючого ОСОБА_1 надійшов супровідний лист від 10.04.2017 року та подання від 10.04.2017 № 943 про накладання на арбітражного ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення (а.с. 18 том 1).

26.04.2017 року відбулося засідання Дисциплінарної комісії на яке було запрошено арбітражного керуючого ОСОБА_1 для надання додаткових пояснень. 26.04.2017 року арбітражний керуючий з'явився на засідання Дисциплінарної комісії та надав додаткові пояснення по виявленим порушенням.

Згідно Витягу з протоколу № 59/04/17 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією , ліквідаторів) від 26.04.2017 року, Комісія (більшістю голосів) вирішила: за результатом заслуховування пояснень арбітражного керуючого та вивчення матеріалів перевірки застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання № 943 від 10.04.2017 року. Внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Рекомендувати Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України на підставі подання Комісії про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення: а) підготувати проект наказу про анулювання свідоцтва № 996 від 21.05.2013 року про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1; б) внести запис до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (а.с. 80-81 том 1).

Наказом Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03.05.2017 року анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 996 від 21.05.2013 року, видане ОСОБА_1 (а.с. 133 том 1).

Надаючи належну оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.

Питання застосування до арбітражних керуючих дисциплінарних стягнень і анулювання свідоцтва регулюється положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 року №2343 (надалі по тексту - Закон № 2343), Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 року №1284/5 та Порядком видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2013 року №93/5.

Так, статтею 105 Закону №2343 визначено, що дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов'язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

За змістом частин 2 - 5 статті 107 Закону №2343 арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом; державний орган з питань банкрутства (яким відповідно до п.1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року №395/2011 є Міністерство юстиції України) за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення; рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення; про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно із частинами 1, 3, 4, 5 та 6 статті 108 Закону №2343 дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики; очолює дисциплінарну комісію керівник державного органу з питань банкрутства або визначена ним відповідальна особа зазначеного органу; дисциплінарна комісія, зокрема, розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих й приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень; рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії та оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Аналогічні приписи закріплені й в Положенні про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженому наказом Міністерства юстиції України 11.01.2013 року №81/5, яке визначає порядок утворення при Міністерстві юстиції України як державному органі з питань банкрутства Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), її завдання, функції та порядок діяльності.

Процедуру ж організації та проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих, повноваження осіб, які здійснюють перевірки, права й обов'язки арбітражних керуючих та порядок оформлення результатів перевірки; порядок підготовки за результатами перевірки подання на Дисциплінарну комісію про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення врегульовано Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), відповідно до п.2.6 якого однією з підстав для проведення позапланової перевірки є звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення додаткового контролю.

Також, відповідно до пунктів 2.6.2, 2.6.3, 2.7, 2.8, 2.9 вказаного Порядку у разі надходження на адресу територіального органу з питань банкрутства звернення від фізичної чи юридичної особи про невиконання або неналежне виконання арбітражним керуючим покладених на нього повноважень територіальний орган надсилає відповідне звернення до Мін'юсту для вирішення питання щодо проведення позапланової перевірки, а останній аналізує звернення, які надійшли на його адресу, та, у разі якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства, здійснює позапланову перевірку або надає доручення на проведення позапланової перевірки територіальному органу з питань банкрутства; для проведення перевірки орган контролю видає відповідний наказ, створює комісію з перевірки та проводить перевірку за умови письмового повідомлення про це арбітражного керуючого.

Згідно з п.2.11 Порядку предметом позапланової перевірки є додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону та іншого законодавства з питань банкрутства з питань, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цієї перевірки.

В останній день перевірки орган контролю складає та підписує Довідку, а протягом двох робочих днів після завершення строку на надання арбітражним керуючим заперечень щодо Довідки - опрацьовує надані арбітражним керуючим пояснення, зауваження, заперечення і документи та складає акт перевірки (п.5.1 та 6.3 Порядку).

Пунктом 6.11 Порядку передбачено, що у разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов'язково зазначає про це в акті перевірки й протягом трьох робочих днів з дня підписання акта перевірки вносить пропозицію до структурного підрозділу Мін'юсту, який забезпечує організацію роботи Дисциплінарної комісії, щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення; до пропозиції орган контролю додає акт перевірки з усіма документами, що є його невід'ємними складовими.

Відповідно до п.7.1 Порядку підставами для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності є, зокрема, грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

Протягом п'яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом від органу контролю пропозиції структурний підрозділ готує та вносить на Дисциплінарну комісію подання про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома (п.7.2 Порядку).

Відповідно до п.15 - 17 вказаного Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) на засідання Дисциплінарної комісії, на якому буде розглянуто подання про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, запрошується арбітражний керуючий, стосовно якого розглядається таке питання, який має право давати додаткові пояснення по суті питання; обговорення питань, що розглядаються під час засідання комісії, і рішення, що приймаються комісією простою більшістю голосів присутніх на засіданні її членів, оформляються протоколом, який підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії протягом двох робочих днів після засідання й за результатами розгляду питання порядку денного комісія приймає рішення, зокрема, про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення на підставі подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого або про відхилення вказаного подання.

Згідно із частиною 1 статті 109 Закону №2343 дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є попередження та позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Аналогічні види дисциплінарної відповідальності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) передбачені й п.7.4 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Частинами ж 2 та 3 статті 109 Закону №2343 встановлено, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення; про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Обов'язок Дисциплінарної комісії враховувати під час визначення виду дисциплінарного стягнення ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому, закріплений й в п.24 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та п.7.6 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Пунктом 5 частини 1 статті 112 вказаного Закону обумовлено, що підставою для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є, зокрема, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Відповідно ж до частини 2 вказаної статті у разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється.

За змістом частин 1, 2 та 3 статті 113 Закону №2343 у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) Дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання; державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); державний орган з питань банкрутства зобов'язаний не пізніше ніж на третій день повідомити арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) про припинення його повноважень.

Аналогічні приписи містяться і в п.27 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів).

Таким чином, такий вид дисциплінарного стягнення як позбавлення особи права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) й подальше анулювання відповідного свідоцтва є найсуворішою санкцією відповідальності арбітражного керуючого й воно може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено вину арбітражного керуючого та її ступінь, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

Так, як вбачається з акту перевірку, комісією, зокрема, встановлено порушення позивачем вимог ст.ст. 4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України в частині невиконання вимог ухвали господарського суду Одеської області від 10.02.2016 року та вимог ч. 1 ст. 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 4212-УІ в частині неподання до суду схваленого комітетом кредиторів плану санації боржника протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута), відносно чого судом встановлено наступне.

Так комісією зазначено, що відповідно до законодавства та рішення господарського суду Одеської області, арбітражний керуючий зобов'язаний був подати до суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації боржника до 10.05.2016 року, тоді як відповідно до протоколу комітету кредиторів № 6, вперше комітет кредиторів ознайомився з планом санації лише 18.07.2016 року.

Разом з тим, як встановлено судом, комісія не звернула уваги на електроні повідомлення від 14.04.2016 року та від 29.04.2016 року (а.с. 230-231, 237-238 том 1), як належний та допустимий доказ надання комітету кредиторів плану санації для ознайомлення та затвердження.

Суд зазначає, що Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не визначає порядок направлення плану санації членам комітету кредиторів, а тому суд вважає, що твердження комісії є суб'єктивними та гуртуються на припущеннях.

Як зазначив позивач, твердження комісії щодо ненадання погодженого плану санації на затвердження господарського суду Одеської області спростовуються тим, що комітетом кредиторів блокувалося затвердження плану санації шляхом не з'явлення членів кредиторів на комітет кредиторів 20.04.2016 року та 13.05.2016 року.

Керуючим санації ПАТ «КАТРАН» було також надано план санації в роздрукованому вигляді, ОСОБА_4 (15.04.2016 року), ДПІ в Овідіопольському районі ГУ ДФС в Одеській області та УПФУ в Овідіопольському районі Одеської області (18.04.2016 року) із зазначенням дати отримання (а.с. 232, 237-245 том 1). 18.04.2016 року представником ОСОБА_4 надано відповідь про попереднє схвалення плану санації та про не можливість присутності на комітеті кредиторів (а.с. 235 том 1).

Діюче законодавство не передбачає примусових заходів впливу на комітет кредиторів щодо схвалення чи відхилення плану санації, а тому, на думку суду, комісія помилково дійшла висновку щодо неналежного виконання повноважень керуючого санацією, оскільки план санації було розроблено, надано кредиторам у строк відведений процедурою санації, та, в тому числі надано під час проведення перевірки.

З огляду на викладене, суд не погоджується з твердженнями комісії щодо ознайомлення кредиторів з планом санації лише 18.07.2016 року. Вищезазначене порушення мало б місце у випадку схвалення плану санації та не подання його до суду.

Суд також звертає увагу, що рішенням комітету кредиторів ПАТ «КАТРАН» оформлене протоколом від 18.08.2016 року № 16, відхилено план санації підприємства - боржника у зв'язку з відсутністю інвестора, який би погасив не тільки конкурсну заборгованість, а й поточну. 18 квітня 2016 року та 11 липня 2016 року керуючим санацією ОСОБА_1 було розміщено оголошення про пошук інвесторів, бажаючих взяти участь у процедурі санації, проте на адресу керуючого санацією жодної пропозиції не надійшло.

Щодо порушень позивачем ч. 5 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині несвоєчасного надання відзиву господарському суду та письмової відповіді заявнику за результатами розгляду вимог ОСОБА_2, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута), судом встановлено наступне.

Так комісією зазначено, що відповідно до вимог абз. 2 ч. 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» керуючий санацією зобов'язаний розглядати вимоги кредиторів щодо зобов'язань боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство в процедурі розпорядження майном боржника та санації.

В той же час комісія посилається на ч. 5 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та зазначає, що розпорядник майна боржника не пізніше ніж на десятий день, з дня, наступного після закінчення встановлено частиною першої цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення в поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторами.

Відповідно до абз. 2 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розпорядник майна - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду забезпечує здійснення процедури розпорядження майном.

Ухвалою від 10.02.2016 року Господарським судом Одеської області введено процедуру санації, та призначено керуючого санацією.

У своїх поясненнях арбітражний керуючий звертав увагу комісії, що заява про визнання кредитором по справі ОСОБА_2 на адресу керуючого санації не надходила.

Однак, судом встановлено, що відзив на заяву ОСОБА_2 було надано позивачем безпосередньо ОСОБА_2 25 серпня 2016 року та направлено по пошті 28.09.2016 року (а.с. 250-251 том 1). Крім того, відзив було подано також і до суду, що підтверджується клопотанням № 01-20/1070 від 28.09.2016 року (а.с. 252 том 1).

При цьому, ч. 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не передбачено взагалі направлення письмового відзиву кредитору, а тим більше не встановлено строки в які керуючий санацією зобов'язаний його надіслати.

У відповідності до вимог ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий повинен діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки на нього покладено.

На доводи арбітражного керуючого в акті перевірки комісією зазначено, що дійсно законодавець у процедурі санації боржника не прописав чіткого порядку розгляду вимог кредиторів, оскільки такий порядок на думку комісії передбачено ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», тобто на думку комісії у процедурі санації керуючий санацією повинен додатково виконувати обов'язки розпорядника майна.

Суд зазначає, що вищезазначена позиція не узгоджується з вимогами п.п. 6.6.13 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), а саме у разі виявлення за результатами перевірки порушень у резолютивній частині акту перевірки зазначаються всі порушення з посиланням на конкретні структурні одиниці нормативно-правових актів; довільне викладання або трактування вимог нормативно-правових актів не допускається.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі ВАСУ від 06 жовтня 2016 року по справі №К/800/11694/16.

Проте всупереч вимогам Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) комісією довільно трактується спеціальні норми закону та перекладається обов'язок керуючого санації виконувати функції розпорядника майна, що суперечить вимогам ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Пунктом 7.3 Порядку контролю передбачено, що Мінюст має право зупинити діяльність арбітражного керуючого, якщо актом перевірки встановлені грубі порушення в діяльності арбітражного керуючого та існує очевидна небезпека подальшого порушення арбітражним керуючим прав та законних інтересів боржника чи кредитора (ів), передбачених законодавством, та за умови позитивного висновку структурного підрозділу щодо відповідності акту перевірки вимогам законодавства.

Отже грубим порушенням арбітражним керуючим вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в контексті п. 7.3 Порядку контролю є таке порушення вимог Закону, що призвело до настання незворотних істотно-негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, які можуть полягати, зокрема, у реальному заподіянні матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам, за умови наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого і наслідками, що настали.

Суд звертає увагу, що комісією не встановлено, чи було завдано матеріальної шкоди ОСОБА_2 внаслідок не визнання його вимог арбітражним керуючим через не надання останнім документів. Господарським судом Одеської області вимоги ОСОБА_2 також не були розглянуті у зв'язку із відсутністю документів, які підтверджували б його позицію як кредитора.

Відповідно до п. 6.14 Порядку у разі виявлення під час перевірки вчинення арбітражним керуючим дій, що завдали великої матеріальної шкоди, орган контролю зобов'язаний передати органам внутрішніх справ документи, що підтверджують вчинення такої шкоди.

Разом з тим, комісією не було встановлено які саме права боржника та кредитора було порушено керуючим санацією.

Щодо порушень позивачем абз. 7 ч. 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині не розгляду арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимоги кредиторів щодо зобов'язань боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство, а саме: кредиторських вимог ОСОБИ 4 на суму 17 345,60 гри. та вимоги ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України, в частині не виконання вимог ухвали господарського суду Одеської області від 10.06.2016 року по справі № 916/3087/13, а саме: не надання до господарського суду відзиву на заяву ОСОБИ 4, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута), суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 7 ч. 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» керуючий санацією зобов'язаний розглядати вимоги кредиторів щодо зобов'язань боржника, які виникли після порушення справи про банкрутство в процедурі розпорядження майном боржника та санації.

Згідно інформації наявній в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом встановлено, що Господарський суд Одеської області розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА 2 про визнання кредитором до ПАТ «Катран» з вимог по заробітній платі на суму 17345 грн. 60 коп. (з урахуванням індексації), своєю ухвалою від 26.07.2016 по справі № 916/3087/13 року встановив, що оскільки грошові вимоги Заявника є законними і обґрунтованими, підтверджуються: наказом від 10.04.2006 року за № 13 про звільнення з посади ОСОБА 2; копією трудової книжки; рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2010 року у справі № 2-1183/2010, яким позов ОСОБА2 задоволено, стягнуто з ПАТ «Катран» на користь ОСОБА 2 невиплачену заробітну плату та заборгованість з компенсації за невикористані відпустки; виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеси від 24.11.2010 року у справі № 2- 1183/2010, а тому заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що керуючим санації було також надано відзив на заяву кредитора (а.с. 253-254 том 1), не зважаючи на те, що це не було обов'язком керуючого санації у розумінні ч. 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Крім того, як зазначив позивач, на адресу керуючого санацією заява кредитора не надходила.

Арбітражний керуючий у своїх поясненнях звертав увагу комісії на ті обставини, що починаючи з лютого 2016 року по 10.06.2016 року справа знаходилася в Одеського апеляційному господарському суді та у Вищому господарському суді. Розгляд заяви було призначено лише після того як справа надійшла до суду першої інстанції. Тому після ознайомлення з матеріалами справи арбітражний керуючий надав свій відзив, інших можливостей ознайомитися з заявою, яка надійшла, арбітражний керуючий не мав.

Суд вважає, що комісія необґрунтовано та безпідставно дійшла висновку про грубе порушення прав боржника та кредиторів, з урахуванням того, що розмір шкоди не визначений, вимоги кредитора визнані.

При цьому суд звертає увагу на те, що відзив на заяву про визнання кредиторських вимог ОСОБА_5 отримано 16.06.2016 року про, що міститься відмітка на самому відзиві, а 22 липня 2016 року через канцелярію Господарського суду Одеської області було залучено звіт керуючого санацією з додатками та відзив на заяву ОСОБА_5 (а.с. 253-254 том 1).

Крім того, як вбачається з акту, комісією були встановлені й інші порушення позивачем вимог законодавства, про які відповідач у письмових запереченнях на позов нічого не зазначає та правомірність їх встановлення ніяк не обґрунтовує.

Так, зокрема, як вбачається з акту перевірку, комісією встановлено порушення позивачем вимог ст.ст. 4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України, в частині несвоєчасного виконання вимог ухвали господарського суду Одеської області від 10.02.2016 року у справі № 916/3087/13, а також абз. 2 ч. 6 ст. 28 та ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині несвоєчасного прийняття до господарського відання майна ПАТ «КАТРАН» та не проведення інвентаризації боржника в межах строку, встановленого законодавством, та з урахуванням всієї інформації щодо майна та грошових коштів на банківських рахунках боржника, відносно чого судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» керуючий санації зобов'язаний прийняти до свого відання майно боржника та організувати проведення інвентаризації.

Судом встановлено, що 10.02.3016 року ухвалою господарського суду Одеської області введено процедуру санації на строк до 10.08.2016 року.

Арбітражний керуючий звертав увагу комісії, на те що 10.02.2016 року арбітражним керуючим видано наказ № 3/1 про прийняття до свого відання майна боржника (а.с. 177 том 1).

04.04.2016 року арбітражним керуючим було самостійно проведено інвентаризацію майна ПАТ «КАТРАН» з урахуванням даних попередньої процедури, відповідей на запити, інформації з реєстрів прав власності на рухоме та нерухоме майна (а.с. 178-188 том 1).

17.08.2016 року керуючий санацією отримав змогу провести інвентаризацію матеріальних цінностей підприємства разом із керівником та головним бухгалтером, копії актів інвентаризації були надані кредиторам на ознайомлення та залучені до матеріалів справи (а.с. 189-202 том 1).

Арбітражний керуючий у своїх поясненнях звертав увагу комісії, що зауваження стосовно не своєчасного проведення інвентаризації та проведення її не в повному обсязі не відповідають дійсності, оскільки спеціальні норми Закону в процедурі санації не встановлює чіткий час проведення інвентаризації, прийняття до свого відання майна боржника. При цьому, суд зазначає, що іншими судовими процедурами, як то процедура розпорядження, передбачені строки проведення інвентаризації.

Комісією також зазначено, що керуючим санацією не проведено інвентаризацію у відповідності до Положень про інвентаризацію активів та зобов'язань затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року № 879 (надалі по тексту - Положення).

Відповідно до п. 7 Положення Проведення інвентаризації є обов'язковим: за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

Жодне з інших підстав проведення обов'язкової інвентаризації під вимоги Положення не підпадає. Однак, якщо навіть посилатися на вищезазначене Положення, то ухвалою господарського суду Одеської області від 10.02.2016 року не зазначено чіткі дати та строки проведення інвентаризації.

При цьому, судом встановлено, що інвентаризація була проведена, майно виявлено, визначена його вартість та все це відображено в актах інвентаризації, які відповідають типовим формам наказу Міністерства фінансів України від 17.06.2015 року № 572 «Про затвердження типових форм для відображення бюджетними установами результатів інвентаризації».

Комісією зазначено, що керуючим санацією порушено вимоги абз. 2 ч. 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині не прийняття до свого відання майна боржника, оскільки керуючим санацією надано до перевірки акт про не допущення до об'єкту нерухомості боржника від 02.08.2016 року.

Позивач у своїх поясненнях наданих комісії зазначав, що власник контрольного пакету акції ОСОБА_6 з моменту введення процедури санації своїми діями перешкоджав керуючому санацією, протиправно видавав накази охороні щодо не допущення саме 02.08.2016 року арбітражного керуючого до об'єкту нерухомості.

Комісією зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту винесення ухвали про введення процедури санації: керівник боржника звільняється з посади у порядку, визначеному законодавством; управління боржником переходить до керуючого санацією; зупиняються повноваження органів управління боржника - юридичної особи щодо управління та розпорядження майном боржника, повноваження органів управління передаються керуючому санацією, за винятком повноважень, передбачених планом санації.

Органи управління боржника протягом трьох днів з дня прийняття рішення про введення процедури санації та призначення керуючого санацією зобов'язані здійснити передачу керуючому санацією бухгалтерської та іншої документації боржника, його печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей.

При цьому, арбітражний керуючий звертав увагу комісії, що перша вимога керуючого санацією була направлена боржнику 10.02.2016 року.

Як встановлено судом, відносно доказів відправки вимог від 10.02.2016 року № 01-20/851 та від 10.06.2016 року № 01-20/975, то комісії були надані оригінали документів поштових відправлень для дослідження (а.с. 203-212 том 1). На чеках, що визвали сумніви у комісії, міститься код поштового відправлення із зазначенням адресата, отже суд вважає, що вищезазначені вимоги були направлені у відповідності до норм чинного законодавства.

11.03.2016 року на адресу керівника було направлено вимогу про передачу первинної бухгалтерської документації, печатки, статутних документів, та інших документів перелічених в вимозі (а.с. 205-206 том 1).

04.04.2016 року, як встановлено судом вище, арбітражним керуючим було самостійно проведено інвентаризацію майна ПАТ «КАТРАН» з урахуванням даних попередньої процедури, відповідей на запити, інформації з реєстрів прав власності на рухоме та нерухоме майна.

04.04.2016 року керуючим санацією була направлена заява до прокуратури Овідіопольського району Одеської області про реєстрацію кримінального провадження за ст. 382 КК України (а.с. 213-214 том 1).

06.04.2016 року на адресу керівника позивачем було направлено вимогу про передачу первинної бухгалтерської документації, печатки, статутних документів, та інших документів перелічених в вимозі (а.с. 207-208 том 1).

19.05.2016 року керуючим санацією на адресу керівника було направлено вимогу про передачу первинної бухгалтерської документації, печатки, статутних документів, та інших документів перелічених в вимозі (а.с. 209-210 том 1).

Арбітражний керуючий у своїх поясненнях звертав увагу комісії на те, що 09.06.2016 року керуючий санацією ПАТ «Катран» ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Одеської області з клопотанням про винесення ухвали про зобов'язання керівництва та голови правління ПАТ «Катран» у п'ятиденний строк передати всю бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності боржника. Однак, як зазначив позивач, вищезазначене клопотання арбітражного керуючого не розглядалося у судовому засіданні (а.с. 223-224 том 1).

10.06.2016 року в черговий раз позивачем була направлена вимога щодо передачі усієї бухгалтерської та іншої документації, печаток та штампів, матеріальних та інших цінностей боржника (а.с. 211-212том 1).

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що Правлінням ігнорувалися законні вимоги керуючого санацією щодо передачі усієї бухгалтерської та іншої документації, печаток та штампів підприємства, матеріальних та інших цінностей ПАТ «КАТРАН».

10.06.2016 року керуючим санацією була подана заява до прокуратури Одеської області про внесення до ЄДР відомостей про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 382 КК України у відношенні ОСОБА_7 (а.с. 218-219 том 1).

Відповідно до відповіді Іллічівської місцевої прокуратури матеріали щодо умисного невиконання рішення суду направлено на ім'я т.в.о. начальника Овідіопольського ВП ГУНП в Одеський області (а.с. 221 том 1).

05.07.2016 року керуючий санацією звернувся із заявою до прокуратури Одеської області, прокуратури Овідіопольського району, ГУ Нацполіції в Одеський області про внесення до ЄДР відомостей про кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 382, ч. 1 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9

18.07.2016 року керуючим санацією отримано відповідь від Іллічівської місцевої прокуратури про те, що в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 382 КК України.

Отже, суд вважає, що зі свого боку керуючий санацією виконав усі необхідні дії щодо витребування від керівника ПАТ «КАТРАН» документів, які згідно ухвали господарського суду Одеської області від 10.02.2016 року, саме керівник та органи управління боржника протягом трьох днів зобов'язанні були передати керуючому санацією. Натомість, як вбачається з акту, комісією обов'язок щодо передачі та витребування зазначених документів, виходячи зі змісту виявленого порушення, покладено саме на керуючого санацією, що на думку суду, не відповідає приписам діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

З огляду на встановлені вище обставини, суд вважає, що керуючим санації виконані приписи ч. 2, 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині прийняття до свого відання майна боржника та організації проведення інвентаризації, оскільки останнім було забезпечено проведення інвентаризації, складені інвентаризаційні акти та прийнято до свого відання майно боржника.

Щодо порушень позивачем абз. 5 ч. 6 ст. 28 та ч. 3 ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині незабезпечення ведення боржником бухгалтерського і статистичного звіту та фінансової звітності, суд зазначає наступне.

Так комісією зазначено, що враховуючи термін санації, введеної судом відносно ПАТ «КАТРАН» та зіставляючи з ним строки вжиття керуючим санацією заходів, спрямованих на забезпечення ведення бухгалтерського та статистичного звіту та фінансової звітності, комісія прийшла до висновку, що арбітражним керуючим ОСОБА_1 під час виконання ним повноважень було знехтувано термінами, арбітражний керуючий не діяв розсудливо, добросовісно у відповідності до положень ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

При цьому, як зазначив позивач, комісією не були враховані пояснення надані ним раніше, а саме проігноровані ті обставини, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку подання фінансової звітності» від 28.02.2000 року № 419 ПАТ «КАТРАН» не підпадає під суб'єкт щоквартального та щомісячного звітування.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Що ж стосується строків подання фінансової звітності, суд зазначає, що процедура санації введена з 10.02.2016 року, отже строк подання фінансової та статистичної звітності - до 20.01.2017 року. Разом з тим, позивач станом на 20.01.2017 року не виконував повноваження керуючого санацією.

Так, постановою Господарського суду Одеської області 28.09.2016 року ПАТ «КАТРАН» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено ОСОБА_10

Суд погоджується з доводами позивача відносно того, що оскільки господарські операції були відсутні, відповідно до вимог діючого законодавства в період з 10.02.2016 року бухгалтерській облік на підприємстві боржника фактично не міг здійснюватися.

Як вбачається з акту перевірки, вищенаведені обставини та норми діючого законодавства були проігноровані комісією та не знайшли свого відображення в акті, що свідчить про необ'єктивний підхід під час проведення перевірки з боку членів комісії.

Щодо порушення позивачем вимог ст.ст. 4-5, 115 Господарського процесуального кодексу України в частині невиконання вимог ухвали господарського суду Одеської області від 10.02.2016 року та вимог абз. 3 ч. 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині не відкриття спеціального рахунку для проведення санації та розрахунків з кредиторами, суд зазначає наступне.

Так комісією зазначено, що ухвалою господарського суду Одеської області від 10.02.2016 року керуючого санацією зобов'язано відкрити спеціальний рахунок для проведення санації та розрахунків з кредиторами. Разом з тим, суд зазначає, що комісією не було прийнято до уваги використання вже відкритого рахунку як спеціального, оскільки діючим законодавством передбачено відкриття спеціального рахунку.

Суд звертає суду, що спеціальний рахунок використовується тільки для розрахунків з кредиторами в процедурі санації, після затвердження плану санації на комітеті кредиторів та отримання грошових коштів та прибутку. Як зазначив позивач, ніякого прибутку та грошових коштів в процедурі санації ПАТ «КАТРАН» не отримало, оскільки господарська діяльність не здійснювалася на підприємстві вже майже 5 років, а її поновлення можливо лише в рамках погодженого плану санації, який кредиторами так і не було погоджено.

Судом встановлено, що 10 лютого 2016 року керуючим санацією було видано наказ, яким визначено спеціальний рахунок в процедурі санації, а саме рахунок відкритий в АБ «ПІВДЕННИЙ» за № 9001. При цьому, розрахунки з кредиторами не проводилися, підприємство діяльності не вело, в процедурі санації грошові вимоги кредиторів не погашалися, оскільки план санації комітетом кредиторів погоджений не був.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність тверджень відповідача щодо порушення позивачем вищезазначених вимог законодавства.

Щодо порушень позивачем ч. 14 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині не звітування перед комітетом кредиторів боржника та судом про виконання плану санації ПАТ «Катран», судом встановлено наступне.

Комісією зазначено, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією у випадках передбачених цим Законом, зобов'язаний подати суду розроблений та схвалений план санації.

Отже діючим законодавством передбачено дві вимоги щодо надання до господарського суду плану санації - це розроблення плану санації (обов'язок керуючого санації або інвестора) та схвалення (компетенція комітету кредиторів).

Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про схвалення плану санації боржника, змін до нього у випадках передбачених Законом.

Лише після схвалення комітетом кредиторів плану санації та подання його до господарського суду у керуючого санацією виникає обов'язок щодо надання щоквартального звіту комітету кредиторів та суду щодо виконання плану санації.

Таким чином, оскільки схвалення плану санації є компетенцією комітету кредиторів, суд вважає, що керуючий санації жодним чином не може впливати на комітет кредиторів та спонукати його схвалювати план санації чи відхиляти його, а тому вищезазначені твердження відповідача є також безпідставними.

Щодо порушень позивачем абз. 6 ч. 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині не здійснення заходів щодо виявлення та стягнення на користь боржника дебіторської заборгованості, суд зазначає наступне.

15 лютого 2016 року арбітражним керуючим було направлено запит до Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеський області щодо надання інформації по виконавчим провадженням, в яких стягувачем є ПАТ «КАТРАН» (а.с. 246-248 том 1).

Від Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеський області надійшла відповідь (а.с. 249 том 1), з якої вбачається, що згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, встановлено, що станом на 11.03.2016 року виконавчі провадження де стягувачем є ПАТ «КАТРАН» на виконанні у територіальних відділах державної виконавчої служби Одеської області, не перебувають.

Як зазначив позивач, у боржника відсутня дебіторська заборгованість, починаючи з 2013 року ПАТ «КАТРАН» діяльності не веде, майнових дій впродовж року, до порушення провадження у справі про банкрутство не здійснювало.

Разом з тим, не зважаючи на те, що вищезазначені копії документів були надані позивачем під час проведення перевірки, вони не були враховані перевіряючими.

Щодо порушень позивачем абз. 10 ч. 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в частині не забезпечення визначення початкової вартості майна боржника шляхом проведення незалежної оцінки в порядку, установленому законодавством про оцінку майна, майнові права та професійну оціночну діяльність, суд зазначає наступне.

Частиною 6 ст. 28 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» чітко визначено, що керуючий санацією забезпечує визначення початкової вартості майна шляхом проведення незалежної оцінки в разі відчуження майна.

Отже аналіз вищезазначеної норми презюмує обов'язок керуючого санацією визначити початкову вартість майна лише в разі відчуження.

При цьому, позивач звертав увагу перевіряючих на те, що в процедурі санації не здійснювалося відчуження майна боржника.

Керуючим санацією було замовлено звіт про незалежну оцінку частини виробничих і невиробничих будівель ПАТ «КАТРАН» у ТОВ «ПРОФФЕР» на підставі договору № 1-22/03 від 22.03.2016 року (а.с. 257-269 том 1). Проте, відчуження майна в процедурі санації здійснено не було, що не спростовувалось відповідачем.

Як зазначив позивач, що звіти керуючого санацією затверджувалися на комітетах кредиторів та його робота визнавалася задовільною, вищезазначені обставини підтверджуються протоколами комітетів кредиторів, які наявні в матеріалах справи.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 7.1 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), однією з підстав для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута).

Пунктом 7.3. зазначеного Порядку передбачено, що Мін'юст має право зупинити діяльність арбітражного керуючого, якщо актом перевірки встановлено грубі порушення в діяльності арбітражного керуючого та існує очевидна небезпека подальшого порушення арбітражним керуючим прав та інтересів боржника чи кредитора(ів), передбачених законодавством, та за умови позитивного висновку структурного підрозділу щодо відповідності акта перевірки вимогам законодавства.

Відповідно до пункту 7.4 вказаного Порядку дисциплінарними стягненнями, що накладаються па арбітражного керуючого, є: попередження та позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Пунктом 7.6 зазначеного Порядку передбачено, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

Отже, суд наголошує, що грубим порушенням арбітражним керуючим вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в контексті пункту 7.3 Порядку контролю є таке порушення вимог вказаного Закону, що призвело до настання незворотних істотно - негативних наслідків для боржника (банкрута) чи його кредиторів, які можуть полягати, зокрема, у реальному заподіянні матеріальної шкоди боржнику (банкруту) чи його кредиторам, за умови наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями (бездіяльністю) арбітражного керуючого і наслідками, що настали.

За наслідками системного аналізу матеріалів перевірки, відповідачами не підтверджено факт вчинення позивачем грубого порушення законодавства про банкрутство, як і не підтверджено факт існування очевидної небезпеки подальшого порушення позивачем прав та інтересів боржника чи кредиторів, передбачених законодавством у зв'язку з виконанням ним повноважень керуючого санацією ПАТ «КАТРАН».

При цьому, судом встановлено, що органом контролю не було досліджено всі документальні дані, що надавались позивачем на підтвердження своєї правової позиції, при складанні акту комісією з перевірки безпідставно не було взято до уваги та не надано жодної оцінки доводам арбітражного керуючого, що подавались в якості заперечень до довідки, що призвело до невірного застосування норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в результаті чого зроблено висновки про порушення, що не ґрунтуються на нормах закону, яким врегульовано спірні правовідносини.

З огляду на встановлені вище обставини та аналіз норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що встановлені в акті перевірки висновки щодо порушення позивачем вимог чинного законодавства, які стали підставою для прийняття Міністерством юстиції України спірного наказу № 1471/5 від 03.05.2017 року «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1», є необґрунтованими, безпідставними та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами та наявними в матеріалах справи доказами, а відтак вимоги позивача щодо скасування та визнання протиправним наказу Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03.05.2017 року та зобов'язання Міністерство юстиції України внести відомості до єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про скасування зазначеного наказу підлягають задоволенню.

Разом з тим щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування: протоколу дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26.04.2017 року в частині притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27.03.2017 року № 12, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд зазначає, що протокол дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26.04.2017 року в частині притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27.03.2017 року № 12 за своїм змістом і правовим визначенням мають рекомендаційний характер, а отже, не є обов'язковими для прийняття Міністерством юстиції України наказу саме у відповідності до зазначених протоколу та акту перевірки.

Крім цього, зазначені протокол дисциплінарної комісії та акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні закону і не створює для особи обов'язків та наслідків за результатами їх прийняття.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у рішенні від 10 вересня 2013 року - 33770792, акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта».

При цьому, суд враховує, що застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку. Так, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Неналежний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, про що зазначив Вищий адміністративний суд в ухвалі від 25.09.2014 року у справі № 826/9638/13-а (К/800/7626/14).

З урахуванням вкладеного, суд дійшов висновку, що за умови визнання судом протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03.05.2017 року «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1» та зобов'язання Міністерство юстиції України внести відомості до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про скасування зазначеного наказу, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування: протоколу дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 26.04.2017 року в частині притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та висновків акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 від 27.03.2017 року № 12, оскільки такий спосіб захисту не забезпечує відновлення порушеного права позивача, за судовим захистом якого він звернувся з цим позовом.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, на підставі ст.10 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, з'ясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа - Чорноморська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування протоколу від 26.04.2017 року, наказу № 1471/5 від 03.05.2017 року, висновків акту перевірки № 12 від 27.03.2017 року та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03.05.2017 року «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1».

Зобов'язати Міністерство юстиції України внести відомості до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про скасування наказу Міністерства юстиції України № 1471/5 від 03.05.2017 року, яким анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 996 від 21.05.2013 року, видане ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя С.О. Cтефанов

Судді О.М. Тарасишина

Н.В. Потоцька