Справа № 806/1563/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року м.Житомир справа № 806/1563/17

категорія 5.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

представник позивача Заворотнюк М.С.,

представник відповідача Омельчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Імпак" до Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення, скасування картки відмови,

встановив:

Приватне підприємство "Імпак" звернулося з позовом до Житомирської митниці ДФС України про визнання протиправними та зобов'язання скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів №101060003/2017/00004 від 09.02.2017 р. і рішення про визначення митної вартості товарів і рішення про коригування митної вартості товарів №101060003/2017/300001/2 від 09.02.2017р.

В судовому засіданні представник Позивача свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що 09.02.2017року Приватне підприємство "Імпак", Позивач по справі, відповідно до зовнішньоекономічного контракту з компанією "SERINOYA PLASTIK SAN. DIS TIK. LTD STI" від 04.01.2017року з метою проведення митного оформлення даного товару Житомирській митниці було надано вантажно-митну декларацію №101060003/2017/000478, в якій була заявлена ціна відповідно до договору та всі необхідні документи. Після вивчення поданих документів, як пояснив представник Позивача, уповноваженою особою Відповідача безпідставно було повідомлено декларанта про необхідність надання додаткових документів (виписку із бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення та висновок про вартостні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною комісією). Надання таких документів в зазначені терміни є нереальним і протирічить вимогам ст.53 МК України.

Відповідачем, на думку представника Позивача, протиправно були винесені оскаржувані картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів і рішення про коригування митної вартості товарів, яким було визначено іншу загальну вартість товару - 16124,40 USD, що призвело до збільшення сум сплачених митних платежів.

Представник Житомирської митниці, Відповідача по справі, проти позову заперечив і пояснив, що при проведенні митного оформлення зазначеного Позивачем товару уповноваженими особами Житомирської митниці було встановлено, що подані для митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей щодо ціни товару. Для підтвердження заявленої Позивачем митної вартості товарів було запропоновано надати додаткові документи, перелік яких був зазначений уповноваженим працівником митниці, про що був зроблений відповідний запис у вантажно-митній декларації від 09.02.2017року (виписку із бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення та висновок про вартостні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною комісією). Неподання декларантом зазначених додаткових документів не призвело до спростування сумнівів у достовірності інформації про ціну товару та сплату коштів саме за вказаним контрактом.

За результатами проведених консультацій з декларантом встановлено, що методи 2а та 2б не можуть бути застосовані по причині відсутності цінової інформації на індентичні та подібні товари, а методи 2в та 2г - через відсутність основи для віднімання та додавання вартості. Як зазначив представник Відповідача, митна вартість була визначена за резервним методом.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та заперечення представника Відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Правовідносини щодо переміщення товарів через митний кордон України, процедури митного контролю та оформлення, митного регулювання, пов'язаного з встановленням та справлянням податків та зборів регулюються Митним кодексом України.

За приписами ст.53 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом, та подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Сторони по даній справі не заперечують проти виду товару (вироби із пластмаси (пластикові відра, ємності без кришок розмірами 235х235х330мм., місткістю 15л., чорного кольору - 13950шт., УКТ ЗЕД ) ( надалі - Товар), що переміщувався Позивачем через митний кордон та підлягає митному контролю, його кількості та щодо видів документів, які надавалися для проведення митного оформлення. Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до ціни вказаного товару.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що 09.02.2017року Приватне підприємство "Імпак", Позивач по справі, відповідно до зовнішньоекономічного контракту з компанією "SERINOYA PLASTIK SAN. DIS TIK. LTD STI" від 04.01.2017року з метою проведення митного оформлення даного товару Житомирській митниці було надано вантажно-митну декларацію №101060003/2017/000478, в якій була заявлена ціна Товару в сумі 10057,00 USD та всі необхідні документи.

Як зазначено в ст.53 Митного кодексу України, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, тощо.

Під час вивчення поданих декларантом документів уповноваженою особою митного органу було встановлено розбіжності в поданих документах, а саме відповідно до п.2.1 зовнішньоекономічного контракту № 1 з компанією "SERINOYA PLASTIK SAN. DIS TIK. LTD STI" від 04.01.2017року ціна за Товар визначається в інвойсі. Більш того, в п.3.1 цього ж контракту зазначено, що оплата здійснюється у формі 30% передоплати і 70% після відправки покупцю копії коносаменту (а.с.37-38).

Наданий декларантом рахунок - фактура (інвойс) № А103912 від 26.01.2017року зазначав про загальну вартість Товару в розмірі 10057,00 USA, тобто саме вказана сума підлягала оплаті згідно контракту (а.с.30).

Разом з тим, декларантом на підтвердження оплати Товару був наданий банківський платіжний документ №1 від 16.01.2017року про сплату 10750,00 USA. Як зазначено в цьому платіжному дорученні, призначенням платежу є контракт "№1 dd 04.04.2017", що не відповідає назві поданого контракту (а.с.42).

Як пояснив представник Відповідача, саме вказані документи свідчили про розбіжності в ціні Товару, а сам факт проведення оплати 16.01.2017року, тобто без рахунка - фактури (інвойс) № А103912 від 26.01.2017року, свідчила не лише про розбіжності в поданих декларантом документах, а також призвели до виникнення у митного органу сумнівів щодо достовірності заявленої декларантом митної вартості зазначеного товару та про здійснення такої оплати саме відповідно до вказаного контракту.

Вказані обставини в розумінні вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України дали право уповноваженій особі митниці запропонувати декларанту для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару надати додаткові документи, а саме: виписку із бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення та висновок про вартостні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною комісією.

Зазначена правова норма ч.3 ст.53 Митного кодексу України одночасно зобов'язує декларанта або уповноважену ним особу на письмову вимогу органу доходів і зборів надати запитувані додаткові документи протягом 10 календарних днів.

Таким чином, доводи Позивача та його представника в суді щодо невідповідності дій уповноважених осіб митного органу вимогам ст.53 Митного кодексу України є безпідставними.

Загальновідомо, що відповідно до вимог ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Наявні розбіжності в поданих декларантом документах правомірно призвели до виникнення у митного органу сумнівів щодо достовірності заявленої декларантом митної вартості зазначеного товару та про здійснення такої оплати саме відповідно до вказаного контракту. Ненадання декларантом на вимоги митного органу додаткових документів правомірно слугували підставою для здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості Товару та її коригування.

Алгоритм дій митного органу щодо здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів визначений правовими нормами глави 9 Митного кодексу України.

За приписами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

В судовому засіданні встановлено, що за наданими декларантом документами та ненадання додаткових документів встановити дійсну ціну товару, заявлену у вантажно-митній декларації №101060003/2017/000478, та її відповідність ціні договору (контракту), було неможливо по причині розбіжності в поданих декларантом документах.

Тобто, митна вартість зазначеного товару не могла бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу за ціною, зазначеною в контракті, так як використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не були підтверджені документально.

В зв'язку із цим між декларантом та митним органом була проведена процедура консультації, що підтверджується підписом декларанта на ВМД та рішенні про коригування митної вартості.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості на зазначений товар, методи 2а та 2б не могли бути застосовані у зв'язку із відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні товари, а методи 2в та 2г - через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

Більш того, всупереч ч.7 ст.57 Митного кодексу України жодних клопотань від Позивача чи його декларанта про застосування методів на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) до митного органу не надходило.

Відповідно до вимог ст.ст.57 і 64 Митного кодексу України Відповідачем при коригуванні митної вартості на вказаний товар був застосований резервний метод, в основу якого було покладено раніше визнану митним органом митну вартість (МД №125160001/2016/554672 від 09.12.2016року), тобто скориговану митну вартість ввезеного раніше ідентичного товару (рекламні відра з пластику) за тим же УКТ ЗЕД .

Жодних доводів щодо відсутності підстав для врахування Відповідачем саме вказаної митної вартості за МД №125160001/2016/554672 від 09.12.2016року представником Позивача суду не надано.

Перевіряючи доводи представника Позивача, суд приходить до висновку, що Відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами.

З урахуванням наведеного митниця мала обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно до вимог Митного кодексу України. При цьому Відповідач відповідно до наведених законодавчих норм надавав Позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи коригування митної вартості шляхом надання додаткових документів (виписку із бухгалтерської документації, копію митної декларації країни відправлення та висновок про вартостні та якісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною комісією).

Така ж правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року (№21-5204а-15), яка відповідно до вимог ст.244-2 КАС України підлягає обов'язковому врахуванні.

Таким чином, суд вважає, що приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості зазначеного товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, Житомирська митниця, Відповідач по справі, діяла в межах повноважень, на підставі вимог чинного законодавства та у спосіб визначний чинним законодавством. Доводи Позивача не ґрунтується на матеріалах справи, не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позову Приватного підприємства "Імпак" відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 18 липня 2017 р.