Справа № 496/2266/17
Суддя: Буран В. М.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/2266/17
Провадження № 2-а/496/102/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

при секретарі - Богдан Ю.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

перекладача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка адміністративну справу за позовом Біляївського РВ ГУДМС України в Одеській області до ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та просить затримати громадянку Р. Казахстан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на 6 (шість) місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі України та примусово видворити за межі України громадянку Р. Казахстан ОСОБА_3

Свої вимоги мотивує тим, що у провадженні РВ Біляївського ВП ГУНП в Одеській області знаходилися на розгляді матеріали кримінального провадження № 0000021 від 07 жовтня 2016 року за фактом викрадення громадянки ОСОБА_3, попередня правова кваліфікація - за ч. 1 ст. 146 КК України.

19 жовтня 2016 року у ході обшуку працівниками Біляївського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено громадянку Р.Казахстан ОСОБА_3 та доставлено до Біляївського ВП.

При перевірці законності перебування на території України громадянки Р.Казахстан ОСОБА_3 було встановлено, що громадянка ОСОБА_3 прибула на територію України 11 квітня 2016 року через КПП «Одеса», термін діючої реєстрації у неї сплинув 11 липня 2016 року, так як підстав щодо продовження строку тимчасової реєстрації на території України відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого ПКМУ № 150 від 15 лютого 2012 року у громадянки ОСОБА_3 в Біляївському РВ ГУ ДМС України в Одеській області не має, то вона повинна була виїхати з території України до 11 липня 2016 року, але в установлений законом термін не вжила ніяких заходів щодо своєчасного виїзду, а продовжує проживати у АДРЕСА_2, таким чином грубо порушує правила перебування іноземців в Україні.

Під час бесіди було встановлено, що громадянка ОСОБА_3 має усі підстави для отримання дозволу на імміграцію в Україну та набуття громадянства України на підставі того, що її мати ОСОБА_7 уродженка м. Житомир, Україна, але ніяких заходів щодо легалізації свого перебування в Україні не вживає, на території України перебуває незаконно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має. Громадянка Р. Казахстан ОСОБА_3 з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не зверталася, відповідного бажання під час опитування не виявила, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

За порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто в ухиленні від виїзду з України після закінчення терміну перебування, відносно неї складено адміністративний протокол ПР МОД № 067219 від 19 жовтня 2016 року за ч.1 ст. 203 КУпАП. Постановою від 19 жовтня 2016 року про накладання адміністративного стягнення, на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., який вона добровільно сплатила.

19 жовтня 2016 року Біляївським РВ ГУДМС України в Одеській області по відношенню до вищевказаної іноземки було прийнято рішення № 11 про примусове повернення в країну походження та зобов'язано її покинути територію України у термін до 19 листопада 2016 року. Але громадянка ОСОБА_3 не виконала зобов'язання залишити територію України.

Позивач вважає, що особа, яка є відповідачем по справі, порушує законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, особа не має законних підстав для перебування на території України, тому просить задовольнити позов.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні юридичні підстави позову визнала, в тому сенсі, що вона порушила законодавство України щодо перебування іноземців, але заперечувала проти позову фактично, не бажаючі покидати Україну, оскільки тут мешкає її співмешканець.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити.

Згідно приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, якій вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Вислухавши сторони по справі, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Біляївського ВП ГУНП в Одеській області знаходилися на розгляді матеріали кримінального провадження № 0000021 від 07 жовтня 2016 року за фактом викрадення громадянки ОСОБА_3, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 146 КК України. 19 жовтня 2016 року у ході обшуку працівниками Біляївського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено громадянку Р.Казахстан ОСОБА_3 та доставлено до Біляївського ВП, що підтверджується рапортом прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Богомолова Г.Ю. від 03 лютого 2017 року. (а.с. 37-38).

При перевірці законності перебування на території України громадянки Р.Казахстан ОСОБА_3 було встановлено, що громадянка ОСОБА_3 прибула на територію України 11 квітня 2016 року через КПП «Одеса», термін діючої реєстрації у неї сплинув 11 липня 2016 року, так як підстав щодо продовження строку тимчасової реєстрації на території України відповідно до Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України затвердженого ПКМУ № 150 від 15 лютого 2012 року у громадянки ОСОБА_3 в Біляївському РВ ГУ ДМС України в Одеській області не має, то вона повинна була виїхати з території України до 11 липня 2016 року, але в установлений законом термін не вжила ніяких заходів щодо своєчасного виїзду, а продовжує проживати у АДРЕСА_2, таким чином грубо порушує правила перебування іноземців в Україні, вказане підтверджується поясненнями ОСОБА_3 від 19 жовтня 2016 року. (а.с. 7).

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення. Порядок провадження за заявами іноземців та осіб без громадянства про добровільне повернення визначається Кабінетом Міністрів України.

Громадянка Р. Казахстан ОСОБА_3 з відповідною заявою, а також з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні до ГУ ДМС України в Одеській області не зверталася, відповідного бажання не виявляє, жертвою торгівлі людьми себе не вважає.

За порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто в ухиленні від виїзду з України після закінчення терміну перебування, відносно неї складено адміністративний протокол ПР МОД № 067219 від 19 жовтня 2016 року за ч.1 ст. 203 КУпАП. (а.с. 6).

Постановою від 19 жовтня 2016 року про накладання адміністративного стягнення, на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 8), який вона добровільно сплатила, фактично визнавши порушення з свого боку.

19 жовтня 2016 року Біляївським РВ ГУДМС України в Одеській області по відношенню до вищевказаної іноземки було прийнято рішення № 11 про примусове повернення в країну походження та зобов'язано її покинути територію України у термін до 19 листопада 2016 року. (а.с. 10-11).

Частиною 3 статті 3 розділу І Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець та особа без громадянства може бути примусово повернута до країни походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону.

Так ч. 5 ст. 26 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов'язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення, але громадянка ОСОБА_3 не виконала зобов'язання залишити територію України про що свідчить лист Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 5127/5592/1 від 19 листопада 2016 року. (а.с. 16).

Згідно п. 14 ст. 1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно ч. 1 статті 23 розділу III Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 2 статті 25 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передбачено, що «...іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій».

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що громадянка Р. Казахстан - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України, законних підстав перебування її на території України судом не встановлено, у зв'язку з чим суд вважає заявлені позовні вимоги щодо примусового видворення законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. А вимоги щодо затримання громадянки Р. Казахстан - ОСОБА_3, з метою забезпечення примусового видворення за межі України підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 183-7 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

У зв'язку з тим, що до матеріалів справи додана копія електронного авіаквитка на 13 липня 2017 року до столиці Р. Казахстан - Астани (а.с. 25), суд приходить до висновку, що доцільним та достатнім для належного виконання постанови суду буде строк затримання громадянки Р. Казахстан - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 3 (три) доби з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

Згідно ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст. 25, ч. 5 ст. 26, ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 18,162,183-7,256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Біляївського РВ ГУДМС України в Одеській області до ОСОБА_3 про примусове видворення та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити частково.

Примусово видворити з за межі України громадянку Р. Казахстан - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Затримати громадянку Р. Казахстан - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 3 (три) доби з метою забезпечення примусового видворення за межі України.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Біляївського районного суду Одеської області апеляційної скарги протягом п'яти днів.

Суддя Буран В.М.

12 липня 2017 року