Справа № 154/2900/16
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м. Київ К/800/2213/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Шведа Е.Ю.
Мороза В.Ф.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.01.2017 року у справі № 154/2900/16 (876/146/17) за позовом ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області про виплату недоплаченої грошової допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області, в якому просив визнати протиправними дій щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, меншому ніж передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та зобов'язати Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області нарахувати й виплатити разову грошову допомогу за 2016 рік у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області протиправно виплатило разову грошову допомогу позивачу до 5 травня у 2016 році в розмірі, меншому ніж передбачено ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Постановою Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 01.12.2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської щодо виплати ОСОБА_4 разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році в розмірі, меншому ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов'язано Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплаченої суми.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області звернулося з апеляційною скаргою на постанову Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 01.12.2016 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.01.2017 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху та надано 10-денний термін з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням суду апеляційної інстанції Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, ставиться питання про її скасування та направлення справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду апеляційної інстанції, а касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без руху апеляційну скаргу відповідача суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не відповідає вимогам ч. 6 ст. 187 КАС України, а саме апелянт до поданої апеляційної скарги не долучив документ про сплату судового збору у розмірі встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. На підставі положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання до адміністративного суду апеляційної скарги, становить 606 грн. 32 коп. (551.20*1.1 = 606.32).

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на час подання апеляційної скарги), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року - 1378 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на час подання апеляційної скарги), за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано: фізичною особою слід сплатити 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,2 грн.).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору встановлюється у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на час подання апеляційної скарги), апелянт не віднесений до осіб, звільнених від сплати судового збору, а тому судовий збір повинен бути сплачений на загальних умовах.

Посилання відповідача в доводах касаційної скарги на норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII (згідно якого доповнено ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» пунктом 18, відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема Пенсійний фонд України та його органи) є безпідставними. Цей Закон набрав чинності з 01.01.2017 року, тобто після подання апеляційної скарги, та в силу вимог ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути застосовано у спірних правовідносинах, оскільки провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Щодо поданого до суду апеляційної інстанції клопотання апелянта про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, то касаційний суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII до Закону України «Про судовий збір» було внесені зміни, якими в ст. 5 вказаного Закону вилучено положення щодо звільнення від сплати судового збору органи Пенсійного фонду України та зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Тобто, законодавцем було визначено механізм фінансування органів державної влади коштами для реалізації ними покладених на них функцій.

Оскільки апелянтом до поданої апеляційної скарги не долучено документ про сплату судового збору у розмірі встановленому законом, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про необхідність залишення апеляційної скарги відповідача без руху на підставі ч. 3 ст. 189 КАС України.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області у справі № 154/2900/16 (876/146/17) відхилити, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.01.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: