Справа № 337/2121/17
Суддя: Мурашова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді - Мурашової Н.А.

за участю секретаря - Чалої Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з грудня 2014р. вона отримує пенсію за віком. 11.05.2017р. вона звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсію за віком як державному службовцю на підставі Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889 (далі - Закон №889). На час її звернення з такою заявою їй виповнилося 58 років, вона має загальний стаж роботи - 30 років, в т.ч. 20 років стажу державної служби. Листом від 29.05.2017р. відповідач повідомив, що рішенням УПФУ від 19.05.2017р. відмовив їй в призначенні пенсії як державному службовцю з посиланням на те, що на час набуття чинності змінами до Податкового кодексу України (12.08.2012р.) вона не працювала в державній податковій інспекції, підстав для зарахування стажу роботи з 22.06.1992р. по 09.07.2012р. до 20-річного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, немає. Вважає таку відмову протиправною, оскільки згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №889 та постановою КМУ №622 від 14.09.2016р. «Про деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» мають особи, які на день набрання чинності Законом №889 мають не менше 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону та актами КМУ, незалежно від факту роботи на державній службі станом на 01.05.2016р. При цьому, стаж державної служби за періоди до набрання чинності Законом №889 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше. Так, відповідно до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ №283 від 03.05.1994р., до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників та спеціалістів в апараті державної податкової служби. Правовий та соціальний статус посадових осіб органів державної податкової служби було врегульовано Законом України «Про державну податкову службу України», який діяв до 19.11.2012р., після цього - Податковим кодексом України. На підставі цих норм їй повинен бути зарахований стаж роботи за період з 22.06.1992р. по 02.07.2012р. до стажу державної служби.

Просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком як державному службовцю та зобов'язати відповідача призначити та виплатити їй пенсію за віком як державному службовцю з 11.05.2017р.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення, мотивуючи їх тим, що підстав для призначення позивачці пенсії за віком як державному службовцю немає, оскільки право на призначення пенсії державного службовця відповідно джо ст.37 Закону України «Про державну службу» від 1993р. мають особи, посади яких віднесені до категорії посад державних службовців ст.25 цього ж Закону. Ст.25 не передбачає віднесення посад державної податкової служби до посад державної служби, тобто позивачка не працювала в органах державної податкової служби на момент внесення змін до Податкового кодексу України (12.08.2012р.), яким на даний час регулюється питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби. При цьому, вона не подала до управління підтверджуючих документів про присвоєння їй спеціального звання. Вважає дії Управління законними. Просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка ОСОБА_1 з 22.06.1992р. по 02.07.2012р. працювала на посадах в органах державної податкової служби України, 13.09.1993р. за результатами атестації їй присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби 2 рангу», 25.04.1994р. вона прийняла присягу державного службовця.

Вказані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці позивачки.

З 19.12.2014р. позивачка знаходиться на обліку в органах Пенсійного Фонду України та отримує пенсію за віком.

11.05.2017р. позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за віком як державному службовцю.

Рішенням відповідача від 19.05.2017р. позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком як державному службовцю з посиланням на те, що вона не працювала в органах державної податкової служби на момент внесення змін до Податкового кодексу України (12.08.2012р.).

Про прийняте відповідачем рішення позивачка повідомлена листом від 29.05.2017р.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь - якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд керується принципом верховенства права (ст. 8 КАС України) відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Отже, видами пенсій у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, один з яких може бути призначено особі, яка має одночасно право на різні види пенсії за її вибором, є пенсія за віком, по інвалідності та у зв'язку з втратою годувальника. Пенсія за вислугу років Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачена.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.

Так, відповідно до ст.342 Податкового кодексу України (в редакції Закону №5083 від 05.07.2012р., який набрав законної сили 12.08.2012р.), посадові особи контролюючих органів є державними службовцями. Правовий статус посадових осіб контролюючих органів, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом та Митним кодексом України, а в частині, що не регулюється ними, - Законом України "Про державну службу" та іншими законами.

Відповідно до ст.344 ПК України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015р., який є чинним з 01.05.2016р., державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Згідно з п.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Так, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16.12.1993р. (далі - Закон №3723), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Крім того, спеціальним законом, що визначав статус посадових осіб державної податкової служби в Україні, до внесення змін до Податкового кодексу України на підставі Закону №5083 від 05.07.2012р., який набрав законної сили 12.08.2012р.), був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» №509 від 04.12.1990р. (втратив чинність 19.11.2012р.) (далі - Закон №509).

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону №509 посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (ч.5, 6 ст.15 цього Закону).

Відповідно до п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ №283 від 03.05.1994р. (діючого до набрання чинності Законом №889) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті податкової служби.

Оцінивши обставини даної справи, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачці пенсії за віком як державному службовцю відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16.12.1993р.

При цьому, суд виходить з того, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби. Наявність у особи 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, в т.ч. на посадах в органах державної податкової служби, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку, дає право особі на призначення пенсії за віком як державному службовцю відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889 та ст.37 Закону №3723.

Як встановлено судом і фактично не заперечується сторонами, позивачка ОСОБА_1 22.06.1992р. була призначена на посаду державного податкового інспектора відділу оподаткування громадян та інших доходів в Державній податковій інспекції по Орджонікідзевському району м.Запоріжжя, в подальшому займала посади старшого державного інспектора, головного державного інспектора, начальника відділів, заступника начальника відділу, головного державного податкового ревізора-інспектора, завідуючого сектору, старшого державного податкового ревізорам-інспектора ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, головного державного податкового ревізора-інспектора, завідуючого сектора, старшого державного податкового ревізора-інспектора ДПІ у Хортицькому районі м. Запоріжжя. Звільнена з посади 02.07.2012р. за власним бажанням.

13.09.1993р. позивачці було присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової служби 2 рангу», 04.05.1998р. - «Радник податкової служби 3 рангу».

Присягу державного службовця позивачка прийняла 25.04.1994р.

Таким чином, стаж роботи позивачки на посадах в органах державної податкової служби, на яких їй було присвоєно спеціальні звання, і який підтверджено відповідними записами в трудовій книжці, а саме, з 22.06.1992р. по 02.07.2012р., відноситься до стажу державної служби і становить 20 років 00 місяців 10 днів.

Беручи до уваги, що позивачка має не менше 20 років стажу державної служби, досягла пенсійного віку, визначеного ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", - 58 років, має страховий стаж, визначений абзацом першим частини першої ст.28 вказаного Закону, - не менше 30 років, суд вважає, що позивачка має право на призначення їй пенсії за віком як державному службовцю на підставі ст.37 Закону №3723, а відповідач безпідставно відмовив їй в призначенні такої пенсії.

Доводи представника відповідача в даному випадку суд вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, і тому не приймає до уваги при постановленні даного судового рішення.

Отже, суд вважає, що відповідач при вирішенні питання призначення позивачці пенсії за віком як державному службовцю діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені вказаним Законом, чим порушив вимоги ст.19 Конституції України, тому вказані його дії слід визнати протиправними та зобов'язати його призначити позивачці пенсію за віком як державному службовцю відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16.12.1993р.

На підставі викладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує усі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.2,9,26,28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Податковим кодексом України, Законом України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015р., ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16.12.1993р., Законом України «Про державну податкову службу в Україні» №509 від 04.12.1990р., Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМУ №283 від 03.05.1994р., ст.2,8,9,11,14,69-71,159-162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Правобережного об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України м.Запоріжжя щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком як державному службовцю відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16.12.1993р.

Зобов'язати Правобережне об'єднане Управління Пенсійного Фонду України м.Запоріжжя призначити ОСОБА_1 з 11.05.2017р. пенсію за віком як державному службовцю відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723 від 16.12.1993р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18.07.2017р.

Суддя Н.А.Мурашова

17.07.2017