Справа № 813/1319/17
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року № 813/1319/17

о 14 год., 26 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат», представник не прибув
до Головного управління ДФС у Львівській області, представник не прибув
про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом у якому, позивач просив визнати протиправними і скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 24.03.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення прийняте відповідачем на підставі протиправних висновків відповідача викладених в акті перевірки, такі не відповідають дійсним обставинам, а дії щодо нарахування штрафних санкцій у розмірі 75% від суми податкового зобовязання є неправомірними.

Як вбачається з акту перевірки, збільшення позивачу суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в розмірі 190090,05 грн., проведено на підставі нарахованого податку на доходи фізичних осіб самим позивачем, включеного до податкового розрахунку форми № 1 ДФ та не сплаченого у встановлені статтею 186 Податкового кодексу строки.

У звязку з тим, що позивач самостійно провів нарахування основного платежу з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 190090,05 грн., та подав до контролюючого органу відповідну декларацію форми № 1ДФ за звітний період, що підтверджується відповідачем, останнім протиправно включено дану суму до суми основного платежу згідно оскаржуваного податкового повідомлення рішення.

Позивач зазначає що висновки відповідача, щодо порушення позивачем п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України є недостовірними з огляду на те, що впродовж усього спірного періоду позивачем здійснювалось перерахування податку на доходи фізичних осіб, утриманого із нарахованої заробітної плати, у день виплати працівникові заробітної плати. Відповідачем не зафіксованого жодного випадку сплати ПДФО після виплати працівникові заробітної плати.

Представник позивача в судове засідання не прибула, подала через канцелярію суду клопотання, в якому просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує, просила суд позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у запереченні на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю з підстав, що перевіркою позивача встановлено порушення вимог п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2., п. 168.5., п. 168.1. ст. 168 ПК України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 190090,05 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 145168,52 грн.

Позивачем за період з 01.10.2014 року по 31.12.2016 року заробітна плата працівникам нараховувалась, податок з доходів фізичних осіб утримувався однак в бюджет не перераховувалась в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

13.03.2017 року відповідачем проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності та достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, збору за першу реєстрацію транспортного засобу, встановленого законодавством за період з 01.01.2011 року по 31.12.2016 року. За результатами проведеної перевірки складено акт 246/13-01/13-04/32801440.

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2., п. 168.5., п. 168.1. ст. 168 ПК України, із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб в сумі 190090,05 грн.

24.03.2017 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким згідно п.п. 54.3.5. п. 54.3. ст. 54 ПК України на підставі акта перевірки №246/13-01/13-04/32801440 від 13.03.2017 року встановлено порушення позивачем п.п. 168.1.1., п.п. 168.1.2., п. 168.5., п. 168.1. ст. 168 ПК України, у звязку з чим позивачу визначено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб всього 335258,57 грн. в тому числі за основним платежем 190090,05 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 145168,52 грн.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року із змінами і доповненнями, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 126.1. ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно п.127.1. ст. 127 цього ж Кодексу, Ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Згідно п.п. 168.1.1. п.168.1. ст. 168 цього ж Кодексу, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.п. 168.1.2. п.168.1. ст. 168 цього ж Кодексу, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно п.п. 168.1.2. п.168.1. ст. 168 цього ж Кодексу, Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно п. 176.2. ст. 176 цього ж Кодексу, Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:

а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;

б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Стаття 161 КАС України встановлює, що суд крім іншого повинен перевірити кожну обставину, що входить до підстав позову або підстав заперечення, і з'ясувати, якими саме доказами кожна з них підтверджується або спростовується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього ж Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду копії:

- Платіжних доручень № 16 від 15.02.2017 року на суму 50000,00 грн., № 25 від 16.02.2017 року на суму 50000,00 грн., № 27 від 16.02.2017 на суму 50000,00 грн., № 29 від 17.02.2017 року на суму 80000,00 грн. за платежем податок з фізичних осіб за 01-12 м 2016 року без ПДВ.

Судом враховуються обґрунтування позовних вимог позивача щодо протиправності спірного рішення, оскільки згідно акту перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем податкового законодавства у вигляді прострочення встановленого строку сплати податку на доходи фізичних осіб, утриманого із заробітної плати, що відповідає передбаченому ст. 126 ПК України складу порушення, проте оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем застосовано санкцію на підставі ст. 127 ПК України, вимоги якої порушені не були.

Відповідальність за правопорушення, передбачене ст. 127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків, у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов'язків платником податків (податковим агентом). В такому випадку контролюючий орган за результатами перевірки визначає суму грошового зобов'язання платнику податків та застосовує штраф у розмірі 25, 50 чи 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідачем при прийнятті спірного рішення визначено розмір штрафу на підставі ст. 127 ПК України, тобто за не нарахування, неутримання або несплату податку на доходи фізичних осіб взагалі.

Таким чином, суд вважає, що спірне рішення є протиправним у зв'язку з помилковим застосуванням відповідачем статті 127 ПК України при притягненні платника до відповідальності, а тому підлягає скасуванню.

Вказана позиція суду повністю узгоджується із позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 10.11.2015 року по справі № 813/6793/13-а.

З цих же підстав судом не враховуються заперечення відповідача про правомірність спірного рішення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем було зроблено повністю.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Львівській області № НОМЕР_1 від 24.03.2017 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» (, вул. Поліська 10, м. Львів) 5029,00 грн. сплаченого судового збору грн.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 17.07.2017 року.

Суддя Гавдик З.В.