Справа № 235/1087/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Величко О.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року справа №235/1087/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді:Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2017 р. у справі № 235/1087/17 (головуючий І інстанції Величко О.В.) за позовом ОСОБА_2 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області третя особа Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі- позивач) звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом в якому визнати протиправною бездіяльність Красноармійського об'єднаного управління ПФУ в Донецькій області (далі - відповідач, апелянт), яка полягає у не нарахуванні та невиплаті пенсії. Просила зобов'язати відповідача поновити нарахування та виплату пенсії, здійснити виплату заборгованості за весь час затримки.

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2017 позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправною бездіяльність Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області у розгляді питання про виплату пенсії ОСОБА_2

Зобов'язано Красноармійське об'єднане управління Пенсійного Фонду України здійснити перегляд заяви від 27.07.2016 року про нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2

У задоволенні іншої частини позовних вимог - було відмовлено.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою у якій вказав, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних послуг відповідно до ст.7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Враховуючи, що довідка внутрішньо переміщеної особи була скасована УПСЗН, у відповідача були підстави для припинення пенсійних виплат.

Вважають, що підстав для поновлення пенсійних виплат не має.

Просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 27.07.2016 року звернулась до Красноармійського об'єднаного управління УПФУ в Донецькій області із заявою про виплату пенсії (а.с. 39).

Розпорядженням Красноармійського об'єднаного УПФУ в Донецькій області № 63344 від 02.09.2016 року позивачці здійснено призначення пенсії з 01.03.2016 року (а.с.40).

Як вбачається з матеріалів справи розпорядженням УПСЗН Красноармійської районної державної адміністрації від 22.07.2016 року скасовано дію довідки про взяття на облік позивачки як внутрішньо переміщеної особи на підставі складених актів обстеження матеріально-побутових умов сімей внутрішньо-переміщених осіб, які свідчать про не підтвердження факту проживання (а.с.55).

Розпорядженням Красноармійського об'єднаного УПФУ від 02.09.2016 року та від 05.09.2016 року припинено виплати пенсії на підставі розпорядження УПСЗН Красноармійської районної державної адміністрації від 22.07.2016 року.(а.с.37,38).

Згідно протоколу засідання комісії з розгляду питань призначення соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання від 13.01.2017 року відмовлено в призначенні соціальних виплат наступним внутрішньо переміщеним особам, у тому числі ОСОБА_2

Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, остання на момент перевірки -11.10.2016 року за адресою не проживає (а.с. 53).

Оцінюючи спірні правовідносини колегія суддів зазначає, що з 22.11.2014р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, (Далі - Закон № 1706) яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, виходячи з приписів наведених норм, реалізація права на отримання пенсійних виплат пов'язана з фактом реєстрації пенсіонера як внутрішньо переміщеної особи, що має бути підтверджено відповідною довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016р.) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами наведеної норми рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08.06.2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Так, на виконання даної вимоги представниками УПСЗН було обстежені матеріально-побутові умови сім'ї ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, остання на момент перевірки -11.10.2016 року за адресою не проживає (а.с.53).

Відповідно до п.п.2 п.12 зазначеного Порядку, соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

На підставі вищевказаної норми, 16.03.2017 року згідно протоколу засідання комісії з розгляду питань призначення соціальних виплат внутрішньо-переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання від 13.01.2017 року відмовлено в призначенні соціальних виплат наступним внутрішньо переміщеним особам, у тому числі ОСОБА_2

Як встановлено довідка внутрішньо - переміщеної особи скасована 22.07.2016 року на підставі п.5 ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (а.с.55).

Наведене рішення позивачем у встановленому порядку не оскаржувалось.

У відповідності до ч.3 ст.4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 вказаного Закону передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Підстави для припинення виплати пенсії передбачені частиною першою статті 49 вказаного Закону.

У частині 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, зокрема, в інших випадках, передбачених законом.

Як зазначалось вище розпорядженням Красноармійського об'єднаного УПФУ від 02.09.2016 року та від 05.09.2016 року було припинено виплати пенсії (а.с.37,38).

При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку що припиняючи виплату пенсії відповідач діяв в межах наданих повноважень відповідно до законодавства, як то передбачає ст.19 Конституції України.

Колегія суддів також зазначає, що у постанові від 12 квітня 2017р. по справі №6-51цс17 Верховний суд України дійшов до такого ж висновку, що при відсутності довідки внутрішньо переміщеної особи соціальні виплати не здійснюються.

Так, Верховний суд України висловив правову позицію, згідно якої державою на законодавчому рівні гарантовано та врегульовано питання надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду потерпілим на виробництві, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. Їх права в повній мірі захищено Законом України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» , актами Кабінету Міністрів України, іншим нормативно-правовими актами. На законодавчому рівні також визначено, що фінансування видатків з бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на тимчасово неконтрольованих українською владою територіях здійснюватиметься тільки після повернення вказаних територій під контроль органів державної влади. Отже, жодними нормативними актами, що регламентують порядок здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг у період збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, не передбачено здійснення страхових виплат потерпілим, які не перемістились із тимчасово окупованої території на підконтрольні органам державної влади території.

За приписами статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Щодо застосування положень практики ЄСПЛ колегія суддів зазначає, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Ведучи мову про «Закон», стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на той самий критерій, що міститься в інших положеннях Конвенції (див. справу "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" (Case of James and others v. the United Kingdom), рішення від 21 лютого 1986, заява № 3/1984/75/119, § 40. Цей критерій вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві.

В даному випадку припиняючи соціальні виплати, які є майном у розумінні практики ЄСПЛ, пенсійний орган діяв відповідно вимог Закону.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись статями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2017 р. у справі № 235/1087/17 - задовольнити.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2017 р. у справі № 235/1087/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області третя особа Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Постанова прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов