Справа № 820/1932/17
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 липня 2017 р. № 820/1932/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Абояна І.І.,

представника позивача - Яно С.С.,

представника відповідача - Квартенка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Форт-Пост" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Форт-Пост" , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма "П") від 26.04.2017р. № ГУ ДФС у Харківській області, яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 6514611,00 грн. та податкове повідомлення-рішення (форма "Р") від 26.04.2017р. № 2, яким збільшено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 1460046,00 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 365011,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що не погоджується з висновками, викладеними в акті перевірки та вважає неправомірним донарахування/коригування податкових зобов'язань , оскільки підприємство мало усі законні підстави для віднесення до складу податкового кредиту та валових витрат сум за господарськими відносинами з контрагентами. Позивач зазначив, що бухгалтерський та податковий облік підприємства здійснювався без порушень цивільного, господарського законодавства України, вимог Податкового кодексу України. Укладені позивачем угоди, є дійсними, спрямовані на реальне встановлення між сторонами цивільних прав та обов'язків, за якими відбулося фактичне отримання поставленого товару, його переробка та подальша реалізація, проведені розрахунки. Отримані первинні документи оформлені відповідно до вимог законодавства, є підставою для відображення здійснених операцій у бухгалтерському та податковому обліку.

У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на цілком законних підставах та відповідають чинному законодавству. Зазначив, що порушення, встановлені в ході перевірки позивача, зафіксовані належним чином, у зв'язку із чим просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач, пройшовши передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та перебуває на обліку як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) в Головному управлінні Державної фіскальної служби у Харківській області.

У період з 28.02.2017 року по 28.03.2017 року фахівцями фіскальної служби проведено планову виїзну перевірка підприємства-позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.

Під час проведення перевірки в т.ч. встановлено порушення: п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, внаслідок чого завищено від'ємне значення об'єкта оподаткування податку на прибуток за перевіряємий період в сумі 6514 611 грн.; п. 198.1, п. 198.3., п.198.4, ст.198, абз. Г п.198.5 ст.198. п. 198.6 ст.198 ПК України, що призвело до зниження податку на додану вартість на суму 1 465 680,00 грн).

Порушення встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 26.04.2017р. № (форма «П»), яким зменшено суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 6514611,00 грн. та № 2(форма "Р"), яким збільшено суму податкового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 1460046,00 грн. та застосовані штрафні санкції у розмірі 365011,50 грн. (т.1, а.с. 22, 24).

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав заперечення, за результатами розгляду яких висновки акту перевірки залишені без змін.

Перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.3 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, об'єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Відповідно до приписів п.137.1 ст.137 ПК України податок на прибуток підприємств нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною ст.136 ПК України від бази оподаткування , визначеної зі ст.135 ПК України

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов'язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

За приписами пунктів 198.1, 198.3, 198.5 ст. 198 ПК України (тут і надалі-в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в т.ч. в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду підрядник зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. З урахуванням приписів ст. 839, ст. 840, ст. 843, ст. 846, ст. 857 ЦК України в договорі підряду мають бути узгоджені види робіт, порядок їх виконання, ціна роботи, строки та порядок виконання та оплати роботи її якість. Тобто це є обов'язкові умови для даного виду договору і вони визначені даним Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "БК "Форт-Пост» та ТОВ «Планета Строй» укладено договір підряду від 05.10.2012 року № 05/10/12-1 на виконання повного комплексу робіт, пов'язаних з будівництвом двох багатоповерхових житлових будинків з підземною автостоянкою, об'єктам соцкультпобуту на об'єкті будівництва замовника (п. 1.1. Договору, а.с.165-180, т.1).

З урахуванням положень п. 4.1.2. вказаного вище Договору, яким передбачено право ТОВ «БК «Форт-Пост» залучати до участі у роботі субпідрядників, позивачем укладено договір підряду з ТОВ "Тадіс плюс" №05/15 від 05.01.2015р. на виконання загально-будівельних робіт, пов'язаних з влаштуванням монолітного залізобетонного каркасу; мурування цегляних та легко-бетонних стін на об'єкті будівництва Замовника, розташованого за адресою: пр-т Перемоги, 65Г у м. Харків;

Із долучених до матеріалів справи документів, судом встановлено, що в межах згаданого правочину проведені господарські операції з виконання загально-будівельних робіт які оформлені актами прийомки виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (і затратах) за формою КБ3в: № б/н від 31.01.2015р. на суму 776 301,60 грн., податковою накладною № 100 від 31.01.2015 р. на загальну суму 776 301,60 грн. (в тому числі ПДВ - 129 383,60 грн.); № б/н від 27.02.2015р. на суму 543 331,00 грн., податковою накладною № 129 від 27.02.2015р. на загальну суму 543 331,00 грн. (в тому числі ПДВ -90 555,17 грн.).

Вартість отриманих загально-будівельних робіт пов'язаних з влаштуванням монолітного залізобетонного каркасу; мурування цегляних та легко-бетонних стін по пр-ту Перемоги, 65Г у м. Харків віднесено на Дт рахунку 231 "Основне виробництво" Кт рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками"; для формування собівартості робіт, послуг - Дт рахунку 903 "Собівартість реалізованих робіт, послуг" - Кт рахунку 231 "Основне виробництво" за фактом реалізації; закриття рахунків обліку собівартості - Дт рахунку 791 "Результат основної діяльності" Кт рахунку 903 "Собівартість реалізованих робіт, послуг".

Зобов'язання по оплаті вартості придбаних робіт були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжними дорученнями: № 151 від 13.02.2015 р. на загальну суму 776 301,60 грн. (в тому числі ПДВ-129 383,60 грн.); № 247 від 13.03.2015р. на загальну суму 543 331,00 грн. (в тому числі ПДВ-90 555,17 грн.).

Для виконання вищезгаданих будівельно-монтажних робіт на об'єкті будівництва Замовника були передані матеріали підряднику згідно: актів прийому передачі матеріалів від 31.01.2015р. на суму 589 068,34 грн., без ПДВ, та ПДВ -117 813,66 грн.(передача в бухгалтерського обліку відображена як Дт рахунку 206 Кт рахунку 201); актів прийому передачі матеріалів від 27.02.2015р. на суму 467 484,37 грн., без ПДВ, таПДВ -93 496,87 грн. (передача в в бухгалтерського обліку відображена як Дт рахунку 206Кт рахунку 201).

Використання матеріалів на БМР Замовника оформлені: актами цільового використання матеріалів від 31.03.2015р. на суму 589 068,34 грн., без ПДВ, та ПДВ-117 813,66 грн. (списання в бухгалтерського обліку відображено як Дт рахунку 231 Кт рахунку 206); актами цільового використання матеріалів від 31.04.2015р. на суму 467 484,37 грн., без ПДВ, та ПДВ-93 496,87 грн. (списання в бухгалтерського обліку відображено як Дт рахунку 231 Кт рахунку 206).

Від проведення господарських операцій з придбання будівельно-монтажних робіт в подальшому позивачем отримано прибуток у розмірі 106 441,36 грн.

Також з урахуванням п. 4.1.2. вказаного Договору між ТОВ "БК "Форт-Пост» та ТОВ «Планета Строй» від 05.10.2012 року № 05/10/12-1, між позивачем та ТОВ "Вестерн Груп" № 03/15-2 від 03.03.2015 р. Укладено договір підряду на виконання загально-будівельних робіт пов'язаних з влаштуванням монолітного залізобетонного каркасу; мурування цегляних та легко-бетонних стін на об'єкті будівництва Замовника, розташованого за адресою: пр-т Перемоги, 65Г у м. Харків.

В межах згаданого правочину були проведені господарські операції з виконання загально-будівельних робіт які оформлені актами прийомки виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (і затратах) за формою КБЗ: № б/н від 31.03.2015р. на суму 1 000 919,00 грн., податковою накладною № 114 від 31.03.2015р. на загальну суму 1 000 919,00 грн. ( в тому числі ПДВ - 166 819,83 грн.); -№ б/н від 30.04.2015р. на суму 1 409 615,87 грн., податковою накладною № 104 від 30.04.2015 р. на загальну суму 1 409 615,87 грн. ( в тому числі ПДВ - 234 935,98 грн.).

Вартість отриманих загально будівельних робіт пов'язаних з влаштуванням монолітного залізобетонного каркасу; мурування цегляних та легко бетонних стін по пр-ту Перемоги, 65Г у м. Харків віднесено на Дт рахунку 231 "Основне виробництво" Кт рахунку 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками"; для формування собівартості робіт, послуг - Дт рахунку 903 "Собівартість реалізованих робіт, послуг" - Кт рахунку 231 "Основне виробництво" за фактом реалізації; закриття рахунків обліку собівартості - Дт рахунку 791 "Результат основної діяльності" Кт рахунку 903 "Собівартість реалізованих робіт, послуг".

Зобов'язання по оплаті вартості придбаних робіт були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжними дорученнями: № 175 від 07.04.2015 р. на загальну суму 1 000 919,00 грн.(в тому числі ПДВ-66 819,33 грн.); № 337 від 03.06.2015 р. на загальну суму 1 070 000,00 грн.(в тому числі ПДВ-178 333,33 грн.); № 372 від 05.06.2015 р. на загальну суму 339 615,87 грн.(в тому числі ПДВ-56 602,65 грн.).

Для виконання вищезгаданих будівельно-монтажних робіт на об'єкті будівництва Замовника були передані матеріали п підряднику згідно: актів прийому передачі матеріалів від 31.03.2015р. на суму 887 508,65 грн., без ПДВ, та ПДВ -117 201,73 грн.(передача в бухгалтерському обліку відображена як Дт рахунку 206 Кт рахунку. 201); актів прийому передачі матеріалів від 30.04.2015р. на суму 1 462 077,08 грн., без ПДВ, та ПДВ -292 415,41 грн. (передача в бухгалтерському обліку відображена як Дт рахунку 206 Кт рахунку 201).

Використання матеріалів замовника на будівельно-монтажні роботи оформлені: актами цільового використання матеріалів від 31.03.2015р. на суму 887 508,65 грн., без ПДВ, та ПДВ-117 501,73 грн.(списання в бухгалтерського обліку відображено як Дт рахунку 231 Кт рахунку 206); актами цільового використання матеріалів від 31.04.2015р. на суму 1 462 077,08 грн., без ПДВ, та ПДВ-292 415,41 грн. (списання в бухгалтерського обліку відображено як Дт рахунку 231 Кт рахунку 206).

Від проведення господарських операцій з придбання будівельно-монтажних робіт в подальшому позивачем отримано прибуток в розмірі 131 766,01 грн.

Крім того між позивачем та ТОВ "Вестерн Груп" укладений Договір підряду № 03/15-1 від 03.03.2015 р. на виконання загально-будівельних робіт нежитлових приміщень цокольного поверху №100:-:115 загальною площею 253,6 м2, 1-го поверху № 108:-:125 загальною площею 377,2 м2; цокольного поверху №63:-:85 загальною площею 282,5 м2, розташованих в літ."А" по вул. Цілиноградська №48-В у м. Харків (вищезазначені приміщення перебувають у власності Замовника).

В межах згаданого правочину проведені господарські операції з виконання загально-будівельних робіт які оформлені актами прийомки виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (і затратах) за формою КБЗ: - № б/н від 31.03.2015р. на суму 500 354,40 грн., податковою накладною № 113 від 31.03.2015 р. на загальну суму 500 354,00 грн. ( в тому числі ПДВ - 83 392,40 грн.); - № б/н від 30.04.2015р. на суму 431 920,80 грн., податковою накладною № 105 від 30.04.2015 р. на загальну суму 431 920,80 грн.( в тому числі ПДВ - 71 986,80 грн.).

Вартість отриманих загально-будівельних робіт нежитлових приміщень по вул. Цілиноградська, №48-В у м. Харків підприємством віднесено на балансову вартість нежитлових приміщень, які обліковуються в бухгалтерському обліку на рах.103, 281.

Зобов'язання по оплаті вартості придбаних "робіт були виконані позивачем шляхом перерахування на користь контрагента безготівкових коштів згідно з платіжними дорученнями: № 174 від 07.04.2015 р. на загальну суму 500 354,40 грн. (в тому числі ПДВ-83 392,40 грн.); № 310 від 22.05.2015 р. на загальну суму 119 700,00 грн. (в тому числі ПДВ-19 950,00 грн.); № 371 від 05.06.2015 р. на загальну суму 312 220,80 грн. (в тому числі ПДВ-52 036,80 грн.).

Суд зауважує, що відповідно до п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Водночас, ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

У відповідності до ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

При цьому, відповідно до п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 ( на момент виникнення спірних правовідносин), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем доведено придбання послуг з будівельно-монтажних робіт, оскільки останніми виконані умови укладеного договору, що підтверджують первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані з додержанням вимог п. 9.2. ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" . Факти, які б позбавляли правового значення конкретні видані за здійсненою господарською операцією документи, судом не встановлені.

Суд також вважає не обґрунтованими посилання представників відповідача на те, що з урахуванням відомостей податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), контрагенти позивача не мали можливості здійснити самостійно роботи по договорам № 03/15-2 від 03.03.2015 та від 05.01.2015 року № 05/15 та відсутність посилання в актах виконаних робіт на залучення до їх здійснення субпідрядників, як підстави відмови у задоволенні позовних вимог.

Так, із досліджених в судовому засіданні копій договорів, укладених між позивачем та ТОВ «Тадіс плюс», ТОВ «Вестер Груп» на виконання будівельно - монтажних робіт судом встановлено, що вказані договори передбачають можливість залучення субпідрядників для виконання означених в них робіт (п.4.1.2 договору від 05.01.2015 року № 05/15 та № 03/15-2 від 03.03.2015 року).

Суд також звертає увагу на те, що у договорі підряду від 05.10.2012 року № 05/10/12-1 у п.4.1.2 визначено, що у випадку залучення до виконання робіт субпідрядників позивач виступає перед ними як замовник та відповідає за результати субпідрядних робіт.

Щодо посилань представника відповідача на відсутність накладної-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, затвердженої наказом Мінстату України від 21.06.1996 № 193 «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів» (форма № М-11), як підстави відмови у задоволенні позовних вимог, то суд зазначає наступне.

Із досліджених в судовому засіданні копій договорів підряду, укладених між позивачем та контрагентами, судом встановлено, що ними передбачено виконання робіт з матеріалів Замовника, останній зобов'язується забезпечити передання матеріалів або за накладними, або за актом прийому-передачі з зазначенням кількості (п.,8 п.4.4.3 Договорів)

Судом встановлено, що вартість отриманих загально-будівельних робіт від контрагентів врахована в актах прийомки виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (і затратах) за формою КБЗ за відповідні періоди для (Замовника) ТОВ "Планета Строй" по договору підряду №05/10/12-1 від 05.10.2012 р.

Спільним наказом Державного комітету статистики України та Державного комітету України з будівництва та архітектури № 237/5 від 21.06.02 р. "Про затвердження типових форм первинних документів з обліку в будівництві", яким були затверджені типові форми № КБ-2в "Акт приймання виконаних підрядних робіт" та № КБ-3 "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт", визначено, що вказані типові форми розповсюджуються на будівельні організації, будівельні структурні підрозділи підприємств всіх видів економічної діяльності незалежно від форм власності, які виконують будівельні та монтажні роботи, по капітальному та поточному ремонту споруд та будівель та інші підрядні роботи незалежно від форм власності даного підприємства.

Оскільки акти Форми № КБ-2в, які являються актом приймання виконаних підрядних робіт підрядчиком а також акти Форми №КБ-3, які складаються для визначення вартості виконаних об'ємів будівельних робіт і відображаються понесені витрати підрядника по будові відображають всі витрати підрядника: прямі (вартість матеріалів, виробів та конструкцій, заробітна плата, вартість експлуатації машин), загальновиробничі витрати, додаткові витрати, тощо.

Крім того, відповідно в п.57 Рішення Європейського суду з прав людини по справі "Булвес" АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року судом було зазначено, що оскільки компанія-заявник у повному обсязі та вчасно виконала обов'язки з дотримання встановлених Державою-членом Конвенції норм стосовно ПДВ та не мала засобів для забезпечення виконання податкових зобов'язань постачальником і не знала про невиконання останнім своїх обов'язків, вона могла правомірно очікувати отримання вигоди від застосування одного із основних правил системи оподаткування ПДВ, а саме від визнання права на податковий кредит щодо суми ПДВ, яка була сплачена постачальнику. Більше того, лише після подачі декларації із віднесенням відповідних сум до складу податкового кредиту та проведення податковими органами зустрічної перевірки постачальника могло бути встановлено, чи виконав постачальник свій обов'язок подання звітності з ПДВ у повному обсязі. Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов'язань його контрагентами.

Таким чином, позивач не може нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку. Такі вимоги, відповідно до зазначеного рішення Європейського суду з прав людини є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

У відповідності до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновків податкового органу в частині визнання договорів позивача з контрагентами, щодо надання послуг, такими, що не спричиняють наслідків та відповідно донарахування податкових зобов'язань з податку на прибуток та податку на додану вартість.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача витрат зі сплати правової допомоги у розмірі 40300,00 грн., відповідно до договору № 19/04-1 від 19.04.2017 року, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.87 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, в т.ч. витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що компенсація судових витрат здійснюється саме за участь особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Суд звертає увагу на те, що окремі процесуальні дії поза судовим засіданням у справі не проводились, особа, яка надавала правову допомогу за договором № 19/04-1 від 19.04.2017 року участі не приймала та з матеріалами справи не знайомилася.

Крім того, зі змісту переліку наданих послуг, які зазначені у акті, вбачається що вони мали консультаційний характер і взагалі не стосувались представництва інтересів позивача в суді. Тому, такі витрати є документально не підтвердженими, отже підстави для їх компенсації відсутні.

Відповідно до ст. 11, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160- 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Форт-Пост" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення (форма "П") від 26.04.2017р. № Головного управління ДФС у Харківській області.

3. Скасувати податкове повідомлення-рішення (форма "Р") від 26.04.2017р. № 2 Головного управління ДФС у Харківській області.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (юридична адреса: вул. Пушкінська, 46, м.Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БК "Форт-Пост" (юридична адреса: 61060, м. Харків, проспект 50-річчя СРСР,171 (проспект Льва Ландау), ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 125062,33грн. (сто двадцять п'ять тисяч шістдесят дві грн. 33 коп.).

6. Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

7. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена 10.07.2017 р.

Суддя Рубан В.В.