Справа № 751/1446/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/1446/17 Головуючий у 1-й інстанції: Косач І.А. Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
У Х В А Л А
11 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.
за участю секретаря Цюпка Б.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Міністерства оборони України на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2017 року позивач звернувся в Новозаводський районний суд м. Чернігова з позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
визнати неправомірним та скасувати рішення Міністерства оборони України від 29 грудня 2016 року Протокол № 118 в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги інваліду війни ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду третьої групи у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день виплати допомоги, встановленому п.п. б п.1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ в редакції закону з 01.01.2014 та перерахувати на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 суму одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи для подальшої виплати ОСОБА_1 ;
зобов`язати Чернігівський обласний військовий комісаріат виплатити ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день виплати допомоги, встановленому п.п. б п. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ в редакції закону з 01 січня 2004 року.
Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2017 року позов задоволено частково:
визнано неправомірними та скасовано рішення Міністерства оборони України від 29 грудня 2016 року Протокол № 118 в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи, інвалідність якого пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії;
зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду третьої групи, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, та п.п. «б» пункту 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить змінити постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2017 року, виклавши абзац 3 її резолютивної частини в наступній редакції:
«Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії у розмірі 150 кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2017 року, відповідно до п.п. б ст.. 16-2 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ та перерахувати суму грошової допомоги на рахунок ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою її подальшої виплати».
Також, не погоджуючись з вказаною постановою відповідач - Міністерство оборони України подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. На думку Міністерства оборони України, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Міністерства оборони України, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Згідно з ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що позивач був призваний на військову службу наказом Міністра оборони СРСР та з 1983 року проходив строкову військову службу в Прикордонних військах.
Наказом Міністерства оборони України від 27 вересня 1985 року позивач був звільнений з військової служби
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 24.12.2013 № 3283 поранення позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 7).
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 004289 від 18.09.2014 позивачу з 16 вересня 2014 року встановлено ІІІ групу інвалідності, поранення пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.. 8).
25 грудня 2015 року позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги до якої додав пакет документів (а.с. 9).
Подані позивачем документи були направлені на адресу Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому надіслані Департаменту фінансів Міністерства Оборони України для розгляду.
Згідно з протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 29 грудня 2016 року № 118, комісія дійшла висновку про необхідність повернення поданих позивачем документів на доопрацювання (а.с. 22).
Листом Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 29 лютого 2016 року № 248/3/6/986 подані позивачем документи були повернуті без реалізації, як такі, що надіслані не за належністю, посилаючись на те, що особам, які звільнилися з Прикордонних військ, виплата одноразової грошової допомоги МОУ не здійснюється (а.с. 11).
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11 травня 2016 року № 5/1006с зазначену відповідь доведено до відому позивача (а.с. 10).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ст. 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до ч. 3 зазначеної статті військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно з п.п. б п. 1 статті 16-2 вказаного одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Згідно з п. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Пунктом 3 зазначеного Порядку встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з п.п. 1 п. 6 вказаного Порядку Одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Пунктом 13 Порядку встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що в 15-денний строк з дня реєстрації документів керівник військкомату (уповноваженого органу) подає головному розпорядникові бюджетних коштів (Департаменту фінансів Міністерства оборони України) висновок щодо можливості виплати військовослужбовцю одноразової грошової допомоги, до якого додаються зазначені, подані ним документи й після отримання зазначених документів головний розпорядник коштів приймає на їх підставі у місячний строк відповідне рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).
Тобто, призначенню та виплаті грошової допомоги передує подання військовим комісаріатом відповідного висновку до Міністерства оборони України.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що чинним законодавством встановлена певна процедура призначення одноразової грошової допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі про необхідність призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Така ж сама правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.03.2017 у справі № 539/921/14-а.
Крім того, враховуючи те, що чинним законодавством встановлено вичерпний перелік рішень, що приймаються за наслідками розгляду поданих документів, а саме рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, колегія суддів погоджується в висновками суду першої інстанції про визнання неправомірним та скасування рішення Міністерства оборони України від 29 грудня 2016 року викладене Протоколом № 118 в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 та зобов`язання Міністерства оборони України вирішити питання про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Крім того, колегія суддів враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного суду України від 21 квітня 2015 року про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 17 липня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О. Аліменко

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.