Справа № 812/1543/15
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Смішлива Т.В.
Суддя-доповідач - Компанієць І.Д.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року справа №812/1543/15

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Компанієць І.Д., суддів Васильєвої І.А., Ястребової Л.В.,

секретар судового засідання Терзі Д.А.,

за участю представника відповідачів Горбенка Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4, Міністерства внутрішніх справ України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року в адміністративній справі №812/1543/15 за позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Луганській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії, Лисичанського міського відділу ГУМВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач з урахуванням остаточно уточнених позовних вимог (т. 2 а.с. 217-219) просив:

- визнати протиправними та скасувати накази МВС України від 21.08.2014 № 1642 о/с та від 21.08.2014 № 926 в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ на підставі п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- визнати протиправними та скасувати накази ГУМВС України у Луганській області від 11.07.2014 № 1263, від 15.07.2014 № 198 о/с та від 24.09.2014 № 295 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ на підставі п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- поновити позивача на службі в органах міліції на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВГУМВСУ у Луганській області з 24.09.2014;

- зобов'язати ліквідаційну комісію ГУМВС України у Луганській області нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу з 11.07.2014 по 06.11.2016 в розмірі 89556,00 грн.;

- зобов'язати ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Луганській області видати наказ про звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_4 у відповідності до вимог пункту 9 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у зв'язку з переходом до органів Національної поліції України;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції у Луганській області прийняти рішення щодо прийняття ОСОБА_4 на службу до органів поліції як працівника міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, у відповідності до вимог пунктів 9,12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію».

В обґрунтування позову зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ з 2010 року. В червні 2014 року його звільнено з посади дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ УМВС України у Луганській області. Звільнення відбулося під час контролювання міста Лисичанська так званими утвореннями ЛНР, а після відновлення українською контролю над містом позивач звернувся до відповідача-4 за наданням інформації про підстави звільнення, однік йому відмовили в наданні письмових наказів.

Звільнення є незаконним, оскільки в порушення п. 6.3.2 Інструкції не проведено відносно нього службове розслідування, не відібрано пояснень з приводу вчинення ним дисциплінарного проступку. З висновком службового розслідування, якщо таке проводилося, його не ознайомлено.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано накази МВС України від 21.08.2014 № 1642 о/с та від 21.08.2014 № 926 в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ на підставі п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України у Луганській області від 24.09.2014 № 295 о/с про скасування наказу ГУ МВС України у Луганській області від 15.07.2014 № 198о/с та звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ на підставі п.64 Положення про проходження рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач та МВС України звернулися з апеляційними скаргами на постанову суду першої інстанції.

ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм а процесуального права, неповне дослідження обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати постанову в частині відмови в задоволенні позову, в цій частині прийняти нову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що суд не звернув уваги та те, що позивач не вийшов на службу з поважних причин в зв'язку з загрозою небезпеки його життю. Відповідачами грубо порушено процедуру звільнення, оскільки у позивача не бралися пояснення в ході службової перевірки, відсутні акти відмови від дачі пояснень, не доведено до позивача зміст наказу про звільнення під підпис.

Таким чином, вважає, що ним надано достатніх доказів суду першої інстанції про грубе порушення процедури звільнення, поважності причин невиходу на службу, фактичного не здійснення своїх функцій Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області в період невиходу позивача на службу з 06.06.2017 року по 15.07.2017 року, доведено відсутність у позивача зброї, а тому неможливість дати опір незаконним озброєним формуванням.

МВС України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову, в цій частині прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначив, що скасовуючи накази МВС України з підстав їх незаконності суд першої інстанції зазначив, що позивача вже було на час їх прийняття звільнено з органів внутрішніх справ. Проте ці обставини не позбавляють МВС України права скасувати накази територіального підрозділу та притягти працівника міліції до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів , перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_4 з 29.10.2010 по 24.09.2014 проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується дублікатом трудової книжки (т.1 а.с. 60).

ОСОБА_4 01.05.2014 звернувся до т.в.о. начальника Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області з рапортом про надання чергової відпустки за 2014 рік у кількості 30 діб з 07.05.2014, в якому зазначено, що позивач відпустку буде проводити за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 173).

На підставі зазначеного рапорту позивача видано наказ Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області від 16.05.2014 № 73 о/с про надання позивачу відпустки з 07.05.2014 по 06.06.2014 (т.1 а.с. 135).

10.06.2014 до т.в.о. начальника Лисичанського МВ ГУМВСУ у Луганській області підполковника міліції ОСОБА_5 звернувся т.в.о. начальника СДІМ Лисичанського ГУМВС старший лейтенант міліції Алексєєв О.Л. з рапортом, в якому зазначив, що 10.06.2014 не вийшов на службу дільничний інспектор міліції ОСОБА_4, з метою з'ясування причин невиходу на службу проведено бесіду по мобільному телефону з ОСОБА_4, який пояснив, що не буде продовжувати проходження служби у зв'язку з переїздом до Російської Федерації, де він знайшов іншу роботу (т.1 а.с. 31).

На підставі наказу Лисичанського МВ ГУ МВС України у Луганській області від 16.06.2014 № 352 призначено проведення службового розслідування за фактом невиходу на службу з 10.06.2014 лейтенанта міліції ОСОБА_4, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ, термін проведення розслідування до 10.07.2014 (т.1 а.с. 29).

Згідно з наказом Лисичанського МВ ГУМВСУ у Луганській області № 353 від 16.06.2014 припинено виплату грошового забезпечення лейтенанту міліції ОСОБА_4 з 10.06.2014 у зв'язку з невиходом на службу (т.1 а.с. 30).

Під час проведення службового розслідування за фактом невиходу на службу лейтенанта міліції ОСОБА_4, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області встановлено факт відсутності останнього на службі у період з 10.06.2014 до 16.06.2014, що підтверджено відповідними актами (т. 1 а.с. 41-52)

Згідно відповіді на запити т.в.о. начальника Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_4 з 10.06.2014 до закладів охорони здоров'я, підпорядкованих Лисичанській міській раді, не звертався та на лікуванні не перебував (т. 1 а.с. 33-34)

Аналогічного змісту відповідь надана також сектором медичного забезпечення ГУ МВС України в Луганській області (т. 1 а.с. 35-36)

У висновку службового розслідування за фактом невиходу на службу лейтенанта міліції ОСОБА_4, затвердженого 27.06.2014 т.в.о. начальника Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області підполковником міліції ОСОБА_5, встановлено порушення позивачем службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилося у тривалому невиході на службу без поважних причин, ігнорування вимог керівництва щодо належного виконання службових обов'язків, та прийнято рішення клопотати перед керівництвом ГУМВС України у Луганській області про звільнення дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення (т.1 а.с. 54-55).

27.06.2014 відбулось засідання атестаційної комісії Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області, про що складено протокол № 17 від 27.06.2014, на якому розглянуто питання атестації ОСОБА_4 перед звільненням за порушення дисципліни (т. 1 а.с. 40)

На підставі вищезазначених документів 11.07.2014 ГУМВС України у Луганській області видано наказ № 1263 «Про покарання окремих працівників Лисичанського МВ ГУМВСУ», про звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення за порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилось у тривалому невиході на службу без поважних причин, ігнорування вимог керівництва щодо належного виконання службових обов'язків дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області (т.1 а.с. 56-57).

15.07.2014 ГУМВС України у Луганській області видано наказ № 198 о/с «По особовому складу», яким звільнено з органів внутрішніх справ України лейтенанта міліції ОСОБА_4 дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) з 15.07.2014, підстава - наказ ГУМВСУ від 11.07.2014 № 1263.

На підставі ст..47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму ВАСУ від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити із строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк із дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби - у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач отримав дублікат трудової книжки та витяг з наказу про звільнення в Лисичанському МВУМВС України у Луганській області 22.03.2016, що підтверджується розпискою (т. 3 а.с. 8), а позовна заява подана ОСОБА_4 до суду у жовтні 2015 року, тобто витяг з наказу та дублікат трудової книжки отримані позивачем вже під час розгляду судом адміністративної справи.

Відповідно, строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено.

На час виникнення спірних правовідносин порядок та умови проходження служби в міліції регламентувалися Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверженим постановою КМ УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114).

Згідно до п.10 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 № 3460 (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно з п.8 ст.12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може накладатися такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Статуту.

Зокрема передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі за порушення дисципліни, вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення.

На підставі пп. "є" п. 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

На підставі ст.4 Статуту наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Накази можуть даватись як в усній, так і в письмовій формі. У разі одержання наказу від старшого прямого начальника підлеглий зобов'язаний виконати його та повідомити про це свого безпосереднього начальника.

Таким чином, наказ - це правовий акт, виданий з метою вирішення основних і оперативних завдань органів виконавчої влади його керівником, що діє на основі єдиноначальності, містить вимогу необхідності вчинення будь-якої дії або утримання від неї конкретним виконавцем (конкретними виконавцями).

Накази повинні відповідати таким умовам: 1) виходити від начальника як провідника державної волі, а отже, відповідати чинному законодавству; 2) носити характер однозначного, обов'язкового до виконання веління і видаватись з дотриманням встановленої законом форми. Виконавець може висловити свої зауваження до виконання, але при залишенні наказу в силі він повинен його виконувати під загрозою юридичних санкцій.

Встановлено спеціальні вимоги, що висуваються до наказів в системі органів внутрішніх справ України, в тому числі вимога конкретності, яка полягає в чіткому, ясному формулюванні цілей та завдань, шляхів і засобів їх досягнення. Наказ повинен бути сформульований однозначно, щоб було зрозуміло хто є виконавцем наказу, хто є його організатором, в які строки необхідно його виконати. Отже, чим конкретнішим є наказ, тим більші гарантії його успішного, чіткого та повного виконання. Крім того, встановлена вимога адресності, яка полягає в тому, що кожен наказ повинен бути призначеним чітко до одного чи кількох виконавців.

Згідно ст.7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватися норм професійної та службової етики, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Таким чином за приписами Дисциплінарного статуту з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року №541/23073, затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція).

Пунктом 2.1 Інструкції передбачено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Відповідно до пп.2.2.1 п.2.2 Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

Згідно пп.5.2-5.4 Інструкції початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення.

Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Щодо доводів позивача про порушення Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області процедури проведення службового розслідування - не отримання у позивача пояснення в ході службової перевірки, відсутність актів відмови від дачі пояснень, не доведеність до позивача зміст наказу про звільнення під підпис, - судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з рапорту т.в.о. начальника сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВСУ старшого лейтенанта міліції Алексєєва О.Л. від 10.06.2014 ним, з метою з'ясування причин невиходу на службу ОСОБА_4 проведено розмову з позивачем по мобільному телефону, під час якої останній пояснив, що він на службу виходити не буде у зв'язку з переїздом до Російської Федерації, де він знайшов іншу роботу.

Також з метою з'ясування причин невиходу на службу 10.06.2014 т.в.о. начальника СДІМ Лисичанського МВ ГУМВСУ Алексєєвим О.Л. була проведена перевірка за місцем мешкання позивача за адресою: АДРЕСА_2, в ході якої двері ніхто не відчинив. При проведенні бесіди з сусідами встановлено, що ОСОБА_4 разом зі своєю родиною виїхав в невідомому напрямку.

Згідно з листом Управління охорони здоров'я Лисичанської міської ради (№ 1309 від 19.06.2014) ОСОБА_4 з 10.06.2014 на стаціонарне лікування до ЦМЛ ім. Титова не поступав, за медичною допомогою за місцем мешкання не звертався. Вказане грубе порушення службової дисципліни стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості лейтенанта міліції ОСОБА_4, грубого порушення ним вимог керівництва МВС, ГУМВСУ щодо дотримання службової дисципліни (т. а.с. 34-55).

Відповідачем надано інформаційний лист керівника патрульної поліції Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області Алексєєва О.Л., у якому останній зазначив, що у червні 2014 року він обіймав посаду т.в.о. начальника сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області, а тому особисто телефонував зі свого мобільного телефону на мобільний телефон ОСОБА_4 з метою з'ясування причин невиходу на службу. (т. 3 а.с. 94)

В ході проведення службового розслідування 20.06.2014 т.в.о. начальника СКЗ Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області капітаном міліції Супруном О.С. позивачу на адресу: АДРЕСА_2, направлено повідомлення про необхідність прибуття 27.06.2014 о 10.00 на засідання атестаційної комісії з питання невиходу на службу (а.с. 37 т.1) та повідомлення про необхідність прибуття до Лисичанського МВ ГУМВСУ у Луганській області для надання письмового пояснення з приводу невиходу на службу (а.с. 38 т.1).

Також 17.06.2014, 18.06.2014, 19.06.2014, 20.06.2014, 23.06.2014, 24.06.2014, 25.06.2014 та 26.06.2014 заступником начальника Лисичанського МВ ГУМВСУ підполковником міліції Сосніним О.М. в присутності т.в.о. начальника СДІМ старшого лейтенанта міліції Алексєєва О.Л., т.в.о. начальника Новодружеського ВМ старшого лейтенанта міліції Вадатурського О.Г. складено акти невиходу на службу позивача у зазначені дати (т.1 а.с. 45- 52).

27.06.2014 зазначеною комісією складено акт неприбуття ОСОБА_4 на засідання атестаційної комісії (т.1 а.с. 53).

27.06.2014 відбулося засідання атестаційної комісії Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області, за результатами якого встановлено, що позивач займаній посаді не відповідає та прийнято рішення порушити клопотання перед ГУМВС України у Луганській області щодо звільнення ОСОБА_4 дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВСУ з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення (т.1 а.с. 40).

Вищезазначені докази, надані суду відповідачем Лисичанським МВ ГУМВС України в Луганській області свідчать, що ним вживалися всі можливі заходи для встановлення місцезнаходження позивача та повідомлення його про проведення службового розслідування.

При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що неповідомлення ОСОБА_4 про проведення відносно нього службового розслідування зумовлено поважними об'єктивними причинами, які сталися не з вини відповідача, а саме відсутністю ОСОБА_4 на території України та неповідомлення керівництву позивачем свого місця перебування.

Зазначене підтверджується повідомленням Державної прикордонної служби України, що ОСОБА_4 25.05.2014 виїхав з України, перетнувши кордон України в пункті пропуску «Ізваріне». Повернувся до України лише 20.06.2015 через пункт пропуску «Просяне». Потім 07.08.2015 виїхав за межі України через пункт пропуску «Просяне» та повернувся до України 21.09.2015 (т. 3 а.с. 89)

Таким чином, ОСОБА_4 перебував за межами України понад рік, при цьому про причини невиходу на службу керівництво Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області не повідомляв, як не повідомив і про своє місце знаходження у вказаний період.

На підставі викладеного судова колегія погоджується з висновком, що не відібрання перед накладенням дисциплінарного стягнення від ОСОБА_4 письмового пояснення щодо причин скоєння дисциплінарного проступку не може вважатися порушенням ст. 14 Статуту, оскільки таке неповідомлення відбулось з вини самого позивача, який не повідомив керівництво про своє місцезнаходження.

При цьому технічна помилка в актах перевірки місцезнаходження позивача щодо адреси останнього не впливає на фактичні обставини, оскільки позивач не заперечував факт відсутності за місцем проживання та своє фактичне перебування на території іншої держави.

На підставі викладеного судова колегія не приймає доводи позивача про порушення відповідачем процедури проведення службової перевірки - неотримання від нього письмових пояснень.

Також суд апеляційної інстанції вважає незмістовними доводи позивача про відсутність на службі з поважних причин - внаслідок загрози його життю та безпеки родини, оскільки про надходження погроз на його адресу ОСОБА_4 не повідомив до правоохоронних органів.

Кріи цього, ОСОБА_4 виїхав до Росії 25.05.2014, тобто, перебуваючи у відпустці, яка закінчувалась 06.06.2014. Відтак, позивач мав достатньо часу для повернення на територію України поза межами зони проведення антитерористичної операції, а також для повідомлення керівництва ГУМВС України у Луганській області про свій виїзд з місця проходження служби, однак, не зробив цього.

Також є непідтвердженими доводи позивача про направлення на сайт МВС України звернень через засоби електронного зв'язку, які спростовуються довідкою про відсутність зареєстрованих в МВС повідомлень, листів та запитів від ОСОБА_4 у червні-липні 2014 року (т. 3 а.с. 95-97).

При цьому на сайті МВС України 04.07.2014 було розміщено звернення колегії МВС України до особового складу органів і підрозділів внутрішніх справ Донеччини та Луганщини з повідомленням про необхідність прибути до 07.07.2014 до тимчасового місця дислокації ГУМВС України у Луганській області в м. Сватово. Також розміщено телефони за якими можна звертатись за інформацією по всім областям України (т. 3 а.с. 98-103)

Також судами першої та апеляційної інстанції не встановлено факту звернення позивача до чергової частини Лисичанського МВ ГУМВСУ у Луганській області.

Навпаки, з інформації ПАТ «Укртелеком» про всі неприйняті дзвінки до чергової частини у червні-серпні 2014 року (т. 3 а.с. 137-140) вбачається, що жодних неприйнятих дзвінків з номеру мобільного телефону ОСОБА_4 до чергової частини Лисичанського МВ ГУМВСУ у Луганській області у вказаний період не зафіксовано.

При цьому судова колегія наголошує, що обставини повернення ОСОБА_4 до України у серпні 2014 року та звернення до Лисичанського МВ ГУМВС України в Луганській області не підтверджені, оскільки за даними Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 у серпні 2014 року не перетинав державний кордон України (т. 3 а.с. 89), жодні письмові звернення ОСОБА_4 до керівництва Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області у серпні 2014 року не зареєстровані.

Крім цього, повернення позивача до України у серпні 2014 року не мають відношення до законності його звільнення наказом № 189о/с від 15.07.2014, оскільки у будь-якому випадку не спростовують факту відсутності позивача на службі без поважних підстав з 10.06.2014 по 15.07.2014.

Також не найшли своє підтвердження доводи, що Лисичанський МВ ГУМВСУ у Луганській області не працював у червні-липні 2014 року, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у вказаний період обов'язки начальника Лисичанського МВ ГУМВСУ у Луганській області тимчасово було покладено на підполковника міліції ОСОБА_5

Саме ним було видано накази № 352 та № 353 від 16.06.2014 про проведення службового розслідування щодо позивача та про припинення виплати грошового забезпечення, а у подальшому 27.06.2014 затверджено висновок службового розслідування.

За наявної в інтернет ресурсі інформації ОСОБА_5 виконував обов'язки начальника Лисичанського МВ ГУМВСУ у Луганській області до середини липня 2014 року, а у подальшому загинув від рук злочинців.

Згідно довідки Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області від 10.02.2016 Лисичанський МВ ГУМВС України у Луганській області з травня по липень 2014 року під час захоплення незаконними збройними формуваннями міста Лисичанськ не припиняв своєї роботи, співробітники продовжували працювати, а матеріали спрямовувались до Сватівського РВ ГУМВС України у Луганській області, де на той час тимчасово було визначено місце дислокації ГУМВС України у Луганській області (т. 1 а.с. 172)

На підставі вищевикладеного судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність наказу ГУМВС України у Луганській області № 1263 від 11.07.2014 «Про покарання окремих працівників Лисичанського МВ ГУМВСУ», в частині прийняття рішення про застосування до лейтенанта міліції ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення за порушення службової дисципліни, вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що виразилось у тривалому невиході на службу без поважних причин, ігнорування вимог керівництва щодо належного виконання службових обов'язків дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області, а також наказу ГУМВС України у Луганській області № 198 о/с від 15.07.2014 «По особовому складу», яким звільнено з органів внутрішніх справ України лейтенанта міліції ОСОБА_4, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) з 15.07.2014, підстава - наказ ГУМВСУ від 11.07.2014 № 1263.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині скасування зазначених наказів, а також в частині поновлення позивача на службі в органах міліції, зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу тощо, як похідних позовних вимог від вимоги про скасування наказу про звільнення.

На підставі викладеного відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги позивача.

Що стосується доводів апеляційної скарги МВС України судова колегія зазначає наступне.

21.08.2014 міністром ВС України ОСОБА_10 затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками Лисичанського, Рубіжанського, Сєвєродонецького МВ та УКР ГУМВС України в Луганській області, проведеного на підставі наказу МВС України від 07.08.2014 № 848.

Згідно з п. 100 висновку вирішено за неналежне виконання функціональних обов'язків, порушення дисципліни, статті 65 Конституції України, ч.3 ст. 3, ч.1 ст.5, ст.10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 № 382, на підставі ст.ст. 1, 2, 5, 7, 8, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, лейтенанта міліції ОСОБА_4, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВС, звільнити з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення (т.1 а.с. 196-204).

У висновку службового розслідування від 21 серпня 2014 року зазначено, що згідно звернення на офіційному веб-сайті МВС України (mvs.gov.ua) колегії МВС України від 04.07.2014 до особового складу органів та підрозділів Донеччини та Луганщини, усіх працівників органів та підрозділів внутрішніх справи ГУМВС України в Луганській області було зобов'язано прибути до м.Сватово Луганської області для подальшого проходження служби. У зв'язку із чим до органів та підрозділів ГУМВС було направлено службову телеграму від 20.08.2014 №6/2-17 щодо необхідності прибуття особового складу до м.Сєвєродонецька Луганської області для реєстрації та подальшого проходження служби. До органів та підрозділів ГУМВС направлено службову телеграму від 27.09.2014 №ВДЗ/2354, в якій особовому складу УМВС було вказано на необхідність прибуття за місцем тимчасової дислокації ГУМВС у м. Сєвєродонецьк до 03.10.2014. До органів МВС України надходили інформації про випадки безпідставного невиходу працівників без поважних причин, в тому числі із зазначенням дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського міського відділу Головного управління МВС України у Луганській області, лейтенанта міліції ОСОБА_4, які не побажали прибути до нових місць дислокації та відсутності без поважних причин, грубо порушуючи вимог статті 65 Конституції України, ч.3, ст.3, ч.1 ст.5, ст.10 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, керуючись ст.ст.1,2,5,7,8,12,14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, лейтенанта міліції ОСОБА_4, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Лисичанського МВ ГУМВС, звільнити з органів внутрішніх справ України за п.64 "є" (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Будь-які відомості, документи, які б підтверджували законність та поважність причин відсутності вказаних працівників на службі, відсутні. З метою встановлення причин відсутності на службі вказаним особам запропоновано дати письмові пояснення, але до ГУМВС України в Луганській області будь-які пояснення не надійшли. (т.1 а.с.196-204).

21.08.2014 МВС видано наказ № 926 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Лисичанського МВ, Рубіжанського МВ, Сєвєродонецького МВ та УКР ГУМВС України у Луганській області, згідно з пунктом 98 якого прийнято рішення звільнити позивача з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення за неналежне виконання функціональних обов'язків, порушення дисципліни, статті 65 Конституції України, ч.3 ст. 3, ч.1 ст.5, ст.10 Закону України «Про міліцію» та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, ст.ст. 1, 2, 5, 7, 8, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ (т.1 а.с. 208-213).

На виконання вимог наказу МВС України від 21.08.2014 № 926 МВС України 21.08.2014 прийнято наказ № 1642 о/с «По особовому складу» про звільнення позивача з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення (т.1 а.с. 214).

Оскільки на час видання наказів №№ 926 та 1642 о/с від 21.08.2014 ОСОБА_4 вже було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення наказом ГУМВСУ у Луганській області від 15.07.2014 № 198 о/с також за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення, суд першої інстанції правильно зазначив незаконність цих наказів.

Оскільки на час прийняття МВС України наказів №№ 926 та 1642 о/с від 21.08.2014 ОСОБА_4 вже не був співробітником Лисичанського МВ ГУМВС України у Луганській області, а тому його неможливо було притягувати до відповідальності за порушення дисципліни.

Крім того, як вбачається з вищевказаних наказів МВС України ОСОБА_4. притягнуто до відповідальності за порушення дисципліни яке виявилось у невиході на службу, а за вказане правопорушення до позивача вже була застосована відповідальність наказом ГУМВСУ у Луганській області від 15.07.2014 № 198 о/с.

Станом на 21.08.2014 наказ ГУМВСУ у Луганській області від 15.07.2014 № 198 о/с не скасовано.

На виконання наказів МВС України №№ 926 та 1642 о/с від 21.08.2014 ГУМВСУ у Луганській області видано наказ від 22.09.2014 № 1966 «Про скасування дисциплінарних наказів ГУМВСУ та окремих МРВ», яким відмінено, зокрема, пункт наказу ГУМВСУ від 11.07.2014 № 1263 в частині дисциплінарного покарання, а саме звільнення позивача з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення (т.1 а.с. 205-207).

24.09.2014 ГУМВСУ у Луганській області видано наказ № 295 о/с «По особовому складу», яким на виконання вимог наказів МВС від 21.08.2014 № 1642 о/с, від 21.08.2014 № 926 та наказу ГУМВСУ від 22.09.2014 № 1966, відмінено пункт наказу ГУМВСУ від 15.07.2014 № 198 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення, та звільнено позивача з органів внутрішніх справ у запас ЗС (з постановленням на військовий облік) за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення (т.1 а.с. 59).

Враховуючи, що наказ ГУМВСУ у Луганській області № 295 о/с від 24.09.2014 видано на підставі наказів МВС України №№ 926 та 1642 о/с від 21.08.2014, які є незаконними, то цей наказ також підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції не приймає доводи апелянта МВС України та вважає, що накази МВС України №№ 926 та 1642 о/с від 21.08.2014 суперечать статті 61 Конституції України.

Враховуючи викладене, розглядаючи справу в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_4, Міністерства внутрішніх справ України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року в адміністративній справі №812/1543/15 - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року в адміністративній справі №812/1543/15 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі.

У повному обсязі ухвала складена 18 липня 2017 року.

Суддя-доповідач І.Д. Компанієць

Судді І.А. Васильєва

Л.В. Ястребова