Справа № 759/13949/16-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
ПОСТАНОВА
Іменем України
18 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі Кривохижій О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Сальніцького О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національного університету оборони України імені Івана Черняховського на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про визнання протиправною бездіяльності у видачі речового майна в натурі та зобов`язання його видати це майно,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Національного університету оборони України імені Івана Черняховського про визнання протиправною бездіяльності у видачі ОСОБА_1 31-го предмету речового майна відповідно до довідки №167/7/448/1, право на отримання яких настало з 11 березня 2000 року по жовтень 2004 року, та які не увійшов до суми грошової компенсації, яка була стягнута на його користь відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 05 березня 2010 року, і зобов`язання видати ОСОБА_1 ці предмети речового майна із врахуванням права на їх заміну іншими предметами цього ж майна в межах їх вартості; визнання протиправною бездіяльності у видачі ОСОБА_2 85-ти предметів речового майна відповідно до довідки №167/7/441/1, право на отримання яких настало з 11 березня 2000 року по 22 травня 2008 року та які не увійшли грошової компенсації, яка була стягнута на його користь відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2014 року, і зобов`язання видати ОСОБА_2 ці предмети речового майна із врахуванням права на їх заміну іншими предметами цього ж майна в межах їх вартості.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Міністра Оборони України від 21 липня 2008 року № 533 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я з правом носіння військової форми одягу відповідно до пункту 67 підпункту б Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України.

Відповідно до довідки відповідача від 04.09.2008 №167/7/448/1 №56, останній повинен був видати ОСОБА_1 під час його звільнення з військової служби 125 предметів речового майна на суму 3709 грн. 55 коп., чого ним зроблено не було, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошової компенсації замість не отриманого речового майна.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 05.03.2010 по справі №2а-38-1/10, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16.06.2011, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Національної академії оборони України щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової компенсації замість неотриманого речового майна; стягнуто з відповідача на користь позивача 2473,10 грн. за період із жовтня 2004 по 12 вересня 2008 року; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

31 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із вимогою про видачу решти речового майна в натурі за період з 11 березня 2000 року по жовтень 2004 року, тобто на суму 1236,45 грн.

Однак листом №182/2414 від 15 червня 2016 року відповідач відмовив позивачу у вказаній видачі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що наказом начальника Національного університету оборони України імені Івана Черняховського (по стройовій частині) від 15.11.2013 №239 полковника ОСОБА_2 , який перебував у розпорядженні першого заступника Міністра оборони України, колишнього начальника науково-дослідного відділу (воєнно-економічного аналізу) - заступника начальника науково-дослідного управління (воєнно-економічних проблем) центру воєнно-стратегічних досліджень, звільнено наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 11.11.2013 №366 у запас на підставі пункту «б» (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, який здав справи та посаду, з 15.11.2013 року виключено зі списків особового складу університету, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Святошинського районного у місті Києві військового комісаріату.

Відповідно до довідки відповідача №167/7/441/1 №1, він повинен був видати ОСОБА_2 під час звільнення з військової служби 260 предметів речового майна на суму 8625 грн. 77 коп., чого ним зроблено не було, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом, в якому, зокрема, просив стягнути з відповідача грошову компенсацію замість не отриманого речового майна.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2014 року по справі №826/19762/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2014 року , адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з Національного університету оборони України імені Івана Черняховського грошову компенсацію в розмірі 6902,17 грн. за період з 22 травня 2008 року по 15 листопада 2013 року. У решті позов залишено без задоволення.

31 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із вимогою про видачу решти речового майна в натурі за період з 11 березня 2000 року по 22 травня 2008 року на суму 1723,60 грн.

Однак, листом №182/2413 від 15 червня 2016 року відповідач відмовив позивачу у видачі решти речового майна в натурі.

Вважаючи вказані відмови відповідача у видачі речового майна в натурі протиправними, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачі мають право на речове майно, яке вони не отримали в період проходження військової служби.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).

Як зазначено у статті 1 вказаного Закону соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9 (у редакції до 1 січня 2007 року) та статтею 9-1 (у редакції після 1 січня 2007 року) Закону № 2011-XII передбачено право військовослужбовців на отримання за рахунок держави речового майна.

За змістом частини 1 статті 9-1 Закону № 2011-XII продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» від 28 жовтня 2004 року № 1444 було затверджено Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час (чинне на час виникнення спірних відносин; далі - Положення № 1444), відповідно до пункту 2 якого метою речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців в обмундируванні, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно-господарському майні, спортивному інвентарі та лазнево-пральному обслуговуванні особового складу.

Згідно пункту 27 Положення № 1444 військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивачі мають право на одержання речового майна, яке вони не отримали під час проходження військової служби, а тому їх позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, абзацом третім пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, передбачено, що особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта, що на час звернення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до відповідача щодо видачі речового майна в натурі постанова КМУ «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» від 28 жовтня 2004 року № 1444 втратила чинність згідно з постановою КМУ від 11.02.2016 № 71 і чинним законодавством не передбачено право на отримання речового майна, а також грошової компенсації замість нього військовослужбовцями, які звільнені з військової служби, оскільки позивачі набули вказане право на час проходження служби і не можуть бути позбавленні його.

Разом з тим, суд першої інстанції в своєму рішенні помилково посилається на Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» замість наведених вище положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» від 28 жовтня 2004 року № 1444.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому постанова суду - підлягає зміні.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 198 та п.1 ч.1 ст. 201 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 201, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Національного університету оборони України імені Івана Черняховського - задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року - змінити в частині мотивації та обґрунтування підстав для задоволення позовних вимог.

В іншій частині Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:

Судді:

Постанову в повному тексті виготовлено 24 липня 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.