Справа № 822/505/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/505/17

Головуючий у 1-й інстанції: Данилюк У.Т.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

13 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2017 року позивачі звернулись до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича про визнання протиправним та скасування наказу № 164/1 від 08.04.2015 року "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" (в редакції наказів №165/1 від 09.04.2015 року "Про внесення змій до наказу №164/1 від 08.04.2015 р. шляхом викладення його у новій редакції" та №17/01.17-02 від 17.01.2017р. "Про внесення змін до наказу №164 від 08.04.2015р.") в частині, що стосується визнання нікчемними угод про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування позивачів; зобов'язання відповідача включити позивачів до переліку вкладників публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договорами банківського вкладу №№ 076282, 076234, 076474, 076434, 076370, 076502, 076495, 076531, 076524, 076213 від 5 грудня 2014 року; зобов'язання відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві "ЗЛАТОБАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони та треті особи в судове засідання не з'явилися, повноважних представників до суду не направили, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. До початку розгляду справи від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та залучення третьої особи. Дослідивши вказані клопотання, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.12.2014 року між вкладником ПАТ "Златобанк" ОСОБА_13 та ПАТ "Златобанк" укладені угоди про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) № 076495 на користь ОСОБА_9, № 076434 на користь ОСОБА_6, № 076502 на користь ОСОБА_8, № 076370 на користь ОСОБА_7, № 076282 на користь ОСОБА_3, № 076234 на користь ОСОБА_4, № 076474 на користь ОСОБА_5, № 076531 на користь ОСОБА_10, № 076524 на користь ОСОБА_14, № 076213 на користь ОСОБА_12.

Згідно з умовами договорів ОСОБА_13 відкриває депозитні рахунки на користь зазначених осіб, які є позивачами у справі. Відповідно до п.п. 2.3, 2.5 договорів початкова сума вкладу 10000 дол. США, строк розміщення вкладу - до 05.01.2015 року.

В силу вимог постанови Правління НБУ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" від 13.02.2015 р. за №105 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Златобанк" від 13.02.2015 р. за №30, згідно з яким призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Златобанк" Славінського В.І. та з 14.02.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ "Златобанк" до 13.05.2015 р. включно.

Постановою Правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 відкликано банківську ліцензію ПАТ "Златобанк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 99 від 13.05.2015 розпочато процедуру ліквідації АТ "Златобанк".

Наказом № 156 від 13.05.2015 призначено Славінського В.І. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" строком на 1 рік з 13.05.2015 по 12.05.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №391 від 24.03.2016 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ "Златобанк" на два роки - по 13.05.2018 включно; продовжено повноваження ліквідатора АТ "Златобанк" на два роки - по 13.05.2018 включно.

До переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві "Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивачі включені не були.

Угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування (договори банківського вкладу), укладені на користь позивачів 05.12.2014 року, були віднесені до нікчемних наказом №164/1 від 08 квітня 2015 року "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" (в редакції наказу №165/1 від 09.04.2015 року "Про внесення змій до наказу №164/1 від 08.04.2015 р. шляхом викладення його у новій редакції"). Наказом №17/01.17-02 від 17.01.2017 р. "Про внесення змін до наказу №164 від 08.04.2015 р.", розпорядчу частину наказу №164 від 08.04.2015р. викладено у наступній редакції - на підставі п.7 та п.9 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" віднести до нікчемних правочинів транзакції за рахунками вкладників, що наведені в додатку 1 до цього Протоколу, серед яких і рахунки позивачів.

Не погодившись із зазначеним, позивачі звернулись до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач необґрунтовано прийняв оскаржуване рішення (про визнання нікчемними укладених на користь позивачів угод), оскільки підстави нікчемності правочину, що передбачені ч.3 ст.38 Закону №4452-VI, до спірного випадку не мають відношення. Виходячи з норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимога подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивачів як вкладників підлягає задоволенню, а вимога про включення позивачів до переліку вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, не підлягає до задоволення, оскільки положеннями чинних норм не передбачено права для уповноваженої особи після складання переліку вкладників для його зміни чи повторного складання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012.

Відповідно до ч.1-2 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №4452-VI) фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.2-3 ст.27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч.3 ст.38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (при цьому частина 3 була доповнена пунктом 9 лише 12.09.2015 р.).

Зі змісту наведених норм суд приходить до висновку, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у випадку, який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Як зазначено вище, наказ №164/1 від 08.04.2015 р. зі змінами, внесеними наказом № 165/1 від 09.04.2015 року не містить посилання на відповідний пункт, за яким договір вважається, на думку відповідача, нікчемним, що суперечить вимогам закону. В той же час, наказом №17/01.17-02 від 17.01.2017 р. "Про внесення змін до наказу №164 від 08.04.2015 р.", розпорядчу частину наказу №164 від 08.04.2015р. викладено у новій редакції із посиланням, як на підставу нікчемності правочинів, на п.7 та п.9 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Варто звернути увагу на те, що така підстава нікчемності правочинів, як здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства (п. 9 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") з'явилась у Законі лише після 16.07.2015 року, а тому посилання на нього є протиправним.

Згідно з п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI нікчемними є укладені банком правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Однак, уповноваженою особою не обґрунтовано жодними належними і допустимими доказами обставин надання укладених правочинів будь-яких пільг чи переваг кредиторам банку, які б не були встановлені законодавством або внутрішніми документами банку.

Відповідачем не доведені, а судом не встановлені конкретні підстави для визнання нікчемним вищевказаних договорів.

Постановою Правління Національного банку України № 777/БТ від 04.12.2014 року ПАТ "ЗЛАТОБАНК" віднесено до категорії проблемних.

Відповідно до п.7.14 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 за №346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 р. за №1590/21902, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) банк з дня отримання рішення Національного банку про зупинення/обмеження або припинення окремого виду здійснюваних банком операцій:

а) протягом трьох робочих днів письмово повідомляє клієнтів, з якими укладені договори про здійснення операцій, які:

обмежені або зупинені згідно з цим рішенням, - про надання послуг з установленими Національним банком обмеженнями;

припинені згідно з цим рішенням, - про необхідність розірвання таких договорів та закриття клієнтами відповідних рахунків;

б) у порядку, строки та в обсягах, які встановлені Національним банком, надає Національному банку інформацію щодо стану виконання цього рішення.

Однак ПАТ "Златобанк" не вчинив дій, спрямованих на розірвання угод від 05.12.2014 року, укладення яких призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно п.7.17 вищевказаного Положення №346 Національний банк, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про:

- продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій;

- застосування до банку інших заходів впливу.

Таким чином, негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, тому позивач не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

Саме по собі укладення банком договорів від 05.12.2014 року (у період встановленого обмеження) не призводить до автоматичного визнання таких нікчемними

Крім того, постанова Правління НБУ № 777/БТ від 04.12.2014 року не забороняє клієнтам банку розпоряджатися своїми коштами.

згідно з ч.1 ст.1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти

Отже, законодавство не встановлює обмежень в частині походження коштів вкладу, а саме що вкладом повинні бути кошти, внесені безпосередньо вкладником або з рахунку, відкритого в іншій установі.

Доводи про те, що за рахунок здійсненого позивачам відшкодування коштів за його вкладом буде фактично відшкодовано за рахунок Фонду кошти іншій особі - ОСОБА_13, є лише припущенням, яке нічим не обґрунтовано. Умови вищевказаних договорів банківського вкладу також не передбачають прямо або опосередковано надання цій особі пільг або переваг.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували недобросовісність позивачів та/або їх обізнаність щодо можливих неправомірних дій, або наміру особи, на яку вказує представник відповідача, суду також надано не було.

Щодо посилання апелянта на вчинення банківських операцій з перерахування коштів на рахунки, відкриті на користь позивачів, у післяопераційний час, що свідчить, на думку відповідача, про порушення наказу Голови правління НБУ від 11.06.2012 року № 149, то суд вважає, що це не призводить до нікчемності відповідних правочинів, оскільки дотримуватись обмежень тривалості операційного часу повинні працівники банку.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення вимоги про визнання протиправним та скасування наказу № 164/1 від 08.04.2015 року (в редакції наказів №165/1 та №17/01.17-02 від 17.01.2017р.) в частині, що стосується визнання нікчемними угод про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договорів банківського вкладу).

При цьому, згідно з п.п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09 серпня 2012 року №14 (в редакції, що діяла на момент формування переліку), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Перелік складається станом на день прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на день прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

При цьому, пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правомірно зазначив, що позовні вимоги в частині зобов'язання уповноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині зобов'язання уповноваженої особи включити позивачів до переліку вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки положеннями вищезгаданих норм не передбачено права для уповноваженої особи після складання переліку вкладників для його зміни шляхом включення певних осіб чи повторного складання.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.