Справа № 500/484/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 500/484/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Бурнусус О.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді : Бойка А.В.,

суддів : Димерлія О.О.

Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобов'язання відновити виплату щомісячного довічного грошового утримання,-

В С Т А Н О В И В:

31.01.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про зобов'язання відповідача виплатити їй призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з лютого 2016 року і в подальшому, перераховуючи його до Словацької Республіки на рахунок, який вона вже повідомила відповідачу.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2017 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 05.01.2017 року за № 2 «Про відмову ОСОБА_2 у поновленні виплати довічного грошового утримання судді у відставці» та зобов'язано Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області виплатити ОСОБА_2 призначене щомісячне довічне грошове утримання з 01.02.2016 року.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що необхідність подання заяви про поновлення виплати пенсії заявником особисто з пред'явленням паспорту або іншого документу, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік, передбачено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1. Зазначене обумовлено метою визначення правильності звернення до необхідного територіального органу Пенсійного фонду.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду сторони в судове засідання не прибули, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з 20.05.1996 року перебувала на обліку у відповідача та з 01.01.2007 року отримувала довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

07.07.2015 року ОСОБА_2 подала до УПФУ заяву щодо виплати за шість місяців наперед довічного грошового утримання, у зв'язку із виїздом на постійне місце проживання до Словацької Республіки.

10.07.2015 року позивач отримала виплату за період з 01.08.2015 року по 31.01.2016 року у сумі 88124,04 грн. В подальшому виплату ОСОБА_2 довічного грошового утримання було припинено, у зв'язку із виїздом її на постійне місце проживання до Словацької Республіки.

З листа Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 23.02.2016 року № 307-ЕП вбачається, що позивач знята з реєстрації місця проживання в Україні 03.07.2015 року, у зв'язку з вибуттям до Словаччини.

Згідно відомостей закордонного паспорту ОСОБА_2, позивач 12.02.2016 року прийнята на консульський облік посольства України в Словацькій Республіці.

З матеріалів справи, також, вбачається, що ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку направила до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області заяву від 05.09.2016 року про відновлення виплати на її користь щомісячного грошового утримання з лютого 2016 року і перерахування його за місцем її постійного проживання.

Листом від 23.09.2016 року Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повідомило ОСОБА_2 про відсутність законних підстав для поновлення їй виплати довічного грошового утримання. При цьому, УПФУ зазначило, що відповідно до п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який регулює питання щодо подання та оформлення документів для поновлення виплати пенсії, заява про поновлення пенсії подається заявником особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію. Також, особа, яка звертається за поновленням пенсії (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце проживання (реєстрації) та вік). За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації). Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання. Документи, необхідні для поновлення виплати пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, що подає документи заявника для призначення, чи органом, що призначає пенсію.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2016 року по справі №500/4415/16-а, яка набрала законної сили 30.12.2016 року, зобов'язано Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 05 вересня 2016 року про відновлення виплати їй щомісячного довічного грошового утримання з прийняттям відповідного рішення.

На виконання вказаного судового рішення Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повторно розглянуло заяву ОСОБА_2 та прийняло рішення №2 від 05.01.2017 року про відмову у поновленні виплати довічного грошового утримання судді у відставці. Підставою для відмови зазначено ті ж самі обставини, що і в листі від 23.09.2016 року.

Не погоджуючись з вказаною відмовою ОСОБА_2 звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ОСОБА_2, дійшов висновку, що підстави для відмови в поновленні позивачу довічного грошового утримання, зазначені в рішенні Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області №2 від 05.01.2017р., є необґрунтованими, оскільки позивач, яка на даний час проживає постійно за кордоном, однак є громадянином України, має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни держави, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання грошового утримання чи пенсії за ознакою місця проживання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Крім того, Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами. (частина третя статті 25 Конституції України)

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст.51 Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Конституційний Суд України в рішенні від 07.10.2009р. №25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір. Зазначені положення Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Пунктом 1.5 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, серед іншого, передбачено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Згідно з пунктом 2.9 цього Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно паспорту, який видано ОСОБА_2, вона є громадянином України, постійне місце проживання якого є Словацька Республіка. (а.с. 11-12)

Також, в якості іншого документу, який засвідчує особу, судом досліджено пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1, яке видане Пенсійним фондом України 14.04.2009 року. ОСОБА_2

Тобто, позивач, як громадянин України, має право на звернення до Пенсійного фонду України із заявою про поновлення виплати пенсії.

Щодо посилання УПФУ про ненадання позивачем документів, що підтверджують місце її проживання (реєстрації) в Україні, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки статтею 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовним або іншими ознаками.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, позивач, проживаючи в Словацькій Республіці, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Варто зазначити, що Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області незаконно припинило виплату ОСОБА_2 довічного грошового утримання з 01.08.2015 року, тобто після прийняття Конституційним Судом України Рішення № 25-рп/2009 від 07.10.2009р., яким пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

Безпідставними апеляційний суд вважає посилання апелянта на необхідність подання заяви про поновлення виплати пенсії особисто, оскільки Порядком №22-1 не встановлено заборони надсилання такої заяви засобами поштового зв'язку. При цьому, колегія суддів враховує, що місце проживання ОСОБА_2 є територіально віддаленим від місцезнаходження відповідача, а також врахуванню підлягає й вік позивача, у зв'язку з чим подання ОСОБА_2 заяви про поновлення виплати пенсії особисто є дещо утрудненим для останньої і не може бути підставою для обмеження її конституційних прав, як громадянина України.

Відповідно до ст.5 Договору між Україною та Словацькою Республікою про соціальне забезпечення від 05.12.2000р., ратифікованого Законом України №2731-ІІІ від 20.09.2001р., грошові виплати виплачуються на території іншої Договірної Сторони до тих пір, поки особи перебувають на цій території.

Апелянт посилається на те, що у разі порушення клопотання про переведення, тобто переказ пенсії з України в іноземну державу, з якою укладено міжнародний договір про соціальне забезпечення, громадянин повинен звернутися до компетентного органу з питань пенсійного забезпечення за місцем свого проживання в цій державі.

Однак, колегія суддів вважає, що вчинення відповідним громадянином дій щодо звернення до компетентного органу з питань пенсійного забезпечення за місцем свого проживання про переказ пенсії з України може бути лише після вчинення відповідним компетентним органом в Україні дій щодо призначення/поновлення такої пенсії.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про незаконність рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 05.01.2017 року за № 2 про відмову ОСОБА_2 у поновленні виплати довічного грошового утримання судді у відставці.

Разом з тим, при прийнятті рішення про зобов'язання відповідача виплатити ОСОБА_2 призначене їй щомісячне довічне грошове утримання з 01.02.2016 року судом першої інстанції не враховано, що для здійснення відповідних дій щодо виплати належних позивачу коштів, необхідним являється, передусім, прийняття Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області рішення про поновлення виплати ОСОБА_2 довічного грошового утримання судді у відставці, без якого підстави для виплати позивачу будь-яких коштів як за попередній період, так і на майбутнє у пенсійного органу відсутні.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах буде прийняття рішення про скасування рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 05.01.2017 року за № 2 про відмову ОСОБА_2 у поновленні виплати довічного грошового утримання судді у відставці, та зобов'язання відповідача поновити з 01.02.2016 року виплату на користь ОСОБА_2 довічного грошового утримання судді у відставці.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення, на підставі ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області задовольнити частково.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 травня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області № 2 від 05.01.2017 року про відмову ОСОБА_2 у поновленні виплати довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області поновити виплату ОСОБА_2 призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 лютого 2016 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко