Справа № 200/21313/16-а
Суддя: Єлісєєва Т. Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/200/50/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в особі Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації, третя особа - ОСОБА_2, про скасування зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищевказаний адміністративний позов. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він був знятий з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_2. Зняття відбувалось без його відома, з порушенням Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, оскільки для зняття його з реєстрації за місцем проживання заявником - ОСОБА_2, в порушення пункту 27 Правил реєстрації місця проживання, не було подано документи, що свідчать про припинення права користування позивача квартирою за адресою: АДРЕСА_2. Натомість був наданий договір дарування на її ім'я вищевказаної кватири. Вважає, що договір дарування не є належною підставою для припинення його права користування житловим приміщенням, а свідчить лише про зміну власника житлового приміщення, яким на час подання позовної заяви є ОСОБА_2 - донька позивача.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, пославшись на обставини зазначені в позові та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог у повному обсязі та просив суд відмовити у позові з підстав, вказаних у письмовому запереченні. Зазначив, що зняття з реєстрації місця проживання позивача відбувалось без порушення вимог чинного законодавства, на підставі та у відповідності до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207. Дії реєстратора є законними та не суперечать діючому законодавству.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог у повному обсязі та просила суд відмовити у позові, посилаючись на те, що позовні вимоги не обґрунтовані. Дії реєстратора проведені в межах закону, на підставі наданих документів про зміну власника майна. Було надано повний пакет документів про зміну власника та зняття позивача з реєстраційного обліку.

Заслухавши осіб, які приймають участь у справі,дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування квартири від 29.08.2013 року НОМЕР_2, в якій позивач був зареєстрований та проживає на час розгляду справи, сплачуючи комунальні послуги.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2о-191/09 від 05.10.2009 року ОСОБА_1 удочерив ОСОБА_3 та її по батькові було змінено на «ІНФОРМАЦІЯ_1».

У листопаді 2016 року, після отримання відповідних квитанцій на сплату комунальних послуг, позивачу стало відомо, що його знято з реєстрації за місцем його проживання, без його відома. У відділі формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, інформацію про зняття позивача з реєстрації було йому підтверджено.

Судом встановлено, що 29 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради із заявою про зняття з реєстрації за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

До заяви ОСОБА_2 було надано договір дарування квартири від 29.08.2013 року НОМЕР_2, копію паспорту ОСОБА_1 серія НОМЕР_1, виданого Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 26 вересня 2002 року, копію паспорта ОСОБА_2 серія НОМЕР_3, виданого Бабушкінським РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області 12 листопада 2009 року, квитанцію про сплату адміністративного збору та заяву про надання згоди на обробку персональних даних.

На підставі вищевказаних документів 29 вересня 2016 року реєстратором Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради було проведено зняття з реєстрації за місцем проживання позивача.

За наявними у справі матеріалами судом встановлено невідповідність копії паспорту позивача доданої до заяви про зняття його з реєстрації за місцем проживання, поданій ОСОБА_2 для проведення відповідних реєстраційних дій, паспорту позивача, який було надано останнім у судовому засіданні та оглянуто судом.

Документом, що підтверджує особу ОСОБА_1, на час розгляду справи є паспорт громадянина України серія НОМЕР_4, виданий Бабушкінським РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області 09 жовтня 2015 року, який був дійсним на момент звернення із заявою про зняття з реєстрації.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що паспорт громадянина України серія НОМЕР_1, виданого Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 26 вересня 2002 року, який було надано при проведенні зняття позивача з реєстрації, він загубив у 2015 року. За таких обставин позивачем було подано відповідні документи до органів внутрішніх справ та отримано новий паспорт громадянина України.

Питання реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання осіб врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 2 березня 2016 р. № 207.

Наказом МВС України 13.04.2012 № 320 затверджено Порядок оформлення і видачі паспорту громадянина України. У відповідності до пункту 10.4 вказаного Порядку, погашаються, вважаються недійсними та знищуються, зокрема, паспорти знайдені, замість яких видано нові.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Стаття 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення реєстрації або зняття з реєстрації місця проживання осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів, визначено Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207.

Абзац 9 пункту 26 Правил визначає, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є, зокрема, документи, що свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

Зняття з реєстрації місця проживання на вищевказаних підставах здійснюється за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Разом із заявою особа подає:

документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання;

квитанцію про сплату адміністративного збору;

військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Статтею 156 Житлового кодексу УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 Житлового кодексу УРСР, а саме дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком ОСОБА_2

У відповідності до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до пункту 27 Правил, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві.

В порушення вимог пункту 27 Правил, працівником органу реєстрації відповідача не було перевірено дійсність поданих документів - копії паспорту ОСОБА_1, наявність документів, необхідних для проведення реєстраційної дії - до заяви не було додано військовий квиток особи, яку було знято з реєстрації, наданий ОСОБА_2

Крім того, на заяві міститься відмітка працівника органу реєстрації відповідача, відповідно до якої зняття ОСОБА_1 з реєстрації за місцем проживання може бути здійснено лише після зняття останнього з військового обліку. Зняття ОСОБА_1 з військового обліку здійснено не було.

Відповідно до пункту 28 Правил реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

На підставі ст.55 Конституції України права громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право оскарження в суді рішень, дій службових осіб.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1-2 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи повинний керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд повинний був застосувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

У відповідності до наведених вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень повинен надати суду достатні беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується оскаржуване рішення, і довести правомірність прийняття ним спірного рішення.

Але відповідачі не надали належних доказів правомірності своїх дій та не спростували доводи позивача.

Таким чином, оскільки позивач, ні особисто, ні через свого представника не звертався із заявою про зняття його з реєстрації за місцем проживання, а ОСОБА_2, як особа, яка звернулась із заявою про зняття з реєстрації позивача, будь-яких документів, що підтверджують втрату позивачем права користування житловим приміщенням, на підставі яких можливо зняти його з реєстрації за місцем проживання, не надавала, тому дії Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо внесення інформації про зняття з реєстрації за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 до реєстру територіальної громади є неправомірними.

При цьому посилання третьої особи, що вона як власник квартири має право самостійно зняти з реєстрації особу, яка зареєстрована у вказаній квартирі без повідомлення цієї особи, відповідно до п.26 Правил, суд не може взяти до уваги, оскільки договір дарування та набуття нею права власності на квартиру не є належним документом, що свідчить про припинення права користування позивача житловим приміщенням.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Отже з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на користь позивача підлягає стягненню 551 грн. 20 коп. судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 71, 94, 158-162 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_2, про скасування зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо внесення інформації про зняття з реєстрації за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 до реєстру територіальної громади.

Стягнути з відповідача - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги повинна бути одночасно направлена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.