Справа № 804/8312/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 р. Справа № 804/8312/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.07.2016 року №2918-1303, №2919-1303, №2920-1303 про визначення грошового зобов'язання з орендної плати фізичних осіб.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивачем отримано податкові повідомлення-рішення від 06.07.2016 року №2918-1303, №2919-1303, №2920-1303 про визначення грошового зобов'язання з орендної плати фізичних осіб, однак, позивач з травня 2014 року не користується земельною ділянкою у зв'язку із захопленням вказаної земельної ділянки невідомими особами.
Представник відповідача надав суду заперечення, в яких зазначив, що Державна податкова інспекція у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, суд ухвалив розглянути справу без участі сторін відповідно до положеньст.128 КАС України в письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 26 липня 2016 року ОСОБА_3 отримав податкові повідомлення-рішення від 06.07.2016 року, винесені Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області:
№ 2918-1303 про визначення грошового зобов'язання орендної плати з фізичних осіб за податковий період - 2016 рік, у сумі 100265,47 грн.
Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 06.07.2016 року, позивач в порядку, визначеному статтею 56 Податкового кодексу України, оскаржив їх в адміністративному порядку.
Рішенням від 28.09.2016 року № 6075/10/04-36-10-01-09 про результати розгляду первинної скарги Головне управління ДФС у Дніпропетровській області залишило без змін податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 06.07.2016 року №2920-1303, №2919-1303, №2918-1303 про визначення грошового зобов'язання з орендної плати з фізичних осіб у розмірах 100265, 45 грн., 47 946, 32 грн., 39188, 52 грн. відповідно, а скаргу - без задоволення.

Рішенням від 28.10.2016 року № 1135/К/99-99-11-02-01-14 про результати розгляду скарги Державна фіскальна служба України залишила без змін податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 06.07.2016 року №2920-1303, №2919-1303, №2918-1303 та рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 28.09.2016 року № 6075/10/04-36-10-01-09, прийняте за розглядом скарги, а скаргу - без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності належить автостоянка на 45 машин, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу АВН № 508607 від 11.08.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мамоновою Г.М. та зареєстровано в реєстрі за №202.

30.01.2006 року між позивачем та Дніпропетровською міською радою укладено договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.Ві. та зареєстрованого в реєстрі за № 113.

Відповідно до зазначеного договору оренди землі позивачу на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 30.11.2005 року № 262/31 надана в строкове платне користування земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і зареєстрована за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною площею 0,1559 га.

Згідно до пункту 1.2. вказаного договору цільове використання земельної ділянки - інша комерційна діяльність.

Земельна ділянка, була надана позивачу в оренду строком на 5 років по фактичному розміщенню автостоянки за адресою: АДРЕСА_1.

В подальшому, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 18.05.2011 року №195/11 22.06.2011 року між позивачем та Дніпропетровською міською радою укладено додаткову угоду до договору оренди землі, яким було поновлено договір оренди землі від 30.01.2006 року до 06.04.2016 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 22330144 від 29.05.2014 року реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції 29.05.2014 року проведено державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку площею 0,1559 га, розташовану по АДРЕСА_1.

Позивачем зазначено, що з 09 травня 2014 року він не користується земельною ділянкою та автостоянкою, яка розміщена на ній та не здійснює підприємницьку діяльність з надання послуг паркування транспортних засобів, внаслідок вибуття її з користування.

09 травня 2014 року автостоянку, яка розміщена на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 зайняло Приватне підприємство «АЛЬФА-МУР», представники якого демонтували та вивезли належне позивачу приміщення для охорони - сторожку металеву та встановили власну тимчасову споруду на території автостоянки.

В червні 2016 року земельну ділянку та розміщену на ній автостоянку зайняла фізична особа-підприємець ОСОБА_6.

Позивач зазначив, що факт безпідставного користування Приватним підприємством «АЛЬФА-МУР» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 земельною ділянкою та розміщеною на ній автостоянкою підтверджується наступними доказами.

19.02.2014 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради прийнято рішення № 70 «Про затвердження Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпропетровську». Зазначеним рішенням до вказаного Переліку включено майданчик для паркування транспортних засобів по АДРЕСА_1

05.05.2014 року між Комунальним підприємством «МІСЬКАВТОПАРК» Дніпропетровської міської ради та Приватним підприємством «АЛЬФА-МУР» укладено договір № 306 АП про організацію та експлуатацію майданчика для паркування, відповідно до якого Приватному підприємству «АЛЬФА-МУР» надано користування за плату майданчик для паркування транспортних засобів комунальної форми власності, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

07.07.2014 року Державною інспекцію сільського господарства в Дніпропетровській області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства Приватним підприємством «АЛЬФА-МУР», за результатами якої складено акт № 242/02.

Перевіркою встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, фактичне розміщення автостоянки, самовільно зайнята Приватним підприємством «АЛЬФА-МУР» під розміщення стоянки транспортних засобів та використовувалася за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки.

08.07.2014 року Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області було складено розрахунок розміру шкоди, яку заподіяно Приватним підприємством «АЛЬФА-МУР», внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (82643,12 грн.), акт обстеження земельної ділянки №56/02, а також протокол про адміністративне правопорушення № 06/02.

08.07.2014 року відповідачем складено припис №143/02 щодо перевірки стану додержання вимог земельного законодавства щодо використання та охорони земель усіх категорій та форм власності Приватним підприємством «АЛЬФА-МУР» при користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 про усунення порушень земельного законодавства, допущених Приватним підприємством «АЛЬФА-МУР», в якому зобов'язано його у 30-ти денний термін усунути порушення вимог земельного та водного законодавства.

Також, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2015 року в адміністративній справі № 804/20043/14, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015 року, якою відмовлено у задоволенні позову Приватного підприємства «АЛЬФА-МУР» до Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису від 08.07.2014 року за № 148/02 про усунення порушень земельного законодавства, встановленого за результатами перевірки, а саме: самовільного зайняття Приватним підприємством «АЛЬФА-МУР» земельної ділянки.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що законних підстав для використання майданчика для паркування Приватне підприємство «АЛЬФА-МУР» не мало.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.11.2015 року у справі №904/8311/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Приватного підприємства «АЛЬФА-МУР», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Дніпропетровська міська рада про усунення перешкод в користуванні шляхом звільнення земельної ділянки зобов'язано усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровано в Державному реєстрі земель за кадастровим номером НОМЕР_1 шляхом її звільнений Приватним підприємством «АЛЬФА-МУР».

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 року зазначене рішення Господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

Зазначені рішення набрали законної сили.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2015 року у справі № 904/10030/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Приватного підприємства «АЛЬФА-МУР», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дніпропетровська міська рада про зобов'язання усунути перешкоди в користуванні автостоянкою зобов'язано Приватне підприємство «АЛЬФА-МУР» усунути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 перешкоди в користуванні автостоянкою на 45 автомашин, яка складається з: літ. А - сторожка металева, № 1, 2, 3 - спорудження, І - мостіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її звільнення.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.04.2016 року зазначене рішення Господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

Вказані рішення набрали законної сили.

Крім того, відповідно до листа Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області від 13.09.2016 року № 06.1/13-16/К-95 земельна ділянка по фактичному розміщенню автостоянки по АДРЕСА_1 самовільно зайнята та використовується ОСОБА_6 в комерційних цілях.

У відповідності до підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з пунктом 286.5 статі 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У пункті 287.1 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факт протиправного заволодіння Приватним підприємство «АЛЬФА-МУР» цією земельною ділянкою встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили та не підлягають доказуванню.

При цьому відповідач обізнаний про вибуття з фактичного користування земельної ділянки у позивача..

У рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року «Справа «Совтрансавто-Холдинг» проти України» суд зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, враховуючи те, що позивач був позбавлений права користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з травня 2014 року та відповідно був позбавлений права вести свою підприємницьку діяльність шляхом надання послуг з паркування транспортних засобів, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення від 06.07.2016 року №2918-1303, №2919-1303, №2920-1303 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.".

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 06.07.2016 року №2918-1303, №2919-1303, №2920-1303 про визначення грошового зобов'язання з орендної плати фізичних осіб.

Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова