Справа № 643/1984/17
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 р. Справа № 643/1984/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2017р. по справі № 643/1984/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання призначення пенсії за вислугою років,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку згідно довідки № 18-584 від 27.07.2016 року;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 31.01.2017 року виходячи із розрахунку 90 % від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за 60 календарних місяців роботи без обмежень її розміру.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання заперечень на апеляційну скаргу.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

31.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки прокуратури Полтавської області № 18-584 від 27.07.2016 року (а.с. 65).

Рішенням від 31.01.2017 року позивачу відмовлено у проведенні вказаного перерахунку з посиланням на ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 року (в редакції Закону України № 76-VІІ від 28.12.2014 року) та втратою чинності норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року на час призначення пенсії, яку позивач просить застосувати.

Колегія суддів погоджується з такими діями відповідача та зазначає наступне.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг отриманих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, в тому числі щодо розміру раніше призначеної пенсії.

Слід зазначити, що на момент призначення позивачу пенсії чинною була норма Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, а саме - ст. 50-1, яка не передбачала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, між тим, у подальшому вона зазнала змін та було визначено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників, відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України Про прокуратуру» № 2663-III від 12.07.2001 року, тобто позивач набув право на цю соціальну гарантію та не може бути його позбавлений.

Таким чином, на час призначення позивачу пенсії, з урахуванням змін до ст. 50-1 від 12.07.2001 року Законом України «Про внесення змін до Закону України Про прокуратуру», його пенсійне забезпечення включало наявність у нього права на отримання пенсії у розмірі 60 % без обмеження граничного розміру пенсії та право на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Отже, оскільки на час набуття позивачем права на пенсійне забезпечення за ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, з урахуванням змін, було встановлено його право на отримання пенсії у розмірі 60 % за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію без обмеження граничного розміру та на перерахунок пенсії, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена норма зберігає юридичну силу, як для позивача, так і для відповідача на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії від 31.01.2017 року, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01.07.2014 року по справі № 21-244а14, яка, в силу положень ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, має враховуватись судами загальної юрисдикції.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Прокуратури Полтавської області №18-584 від 27.07.2016 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 року, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Однак, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України не було прийнято нормативно-правовий акт, який би врегулював порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

З матеріалів справи вбачається, що раніше 06.09.2016 року по справі № 643/9889/16-а постановою Московського районного суду м. Харкова визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 01.08.2016 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно з ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Зобов'язано відповідача прийняти рішення про призначення та виплату позивачу пенсії з 29.07.2016 року за вислугу років, з урахуванням періоду навчання у вищому юридичному закладі з 01.09.1991 року по 04.04.1996 року, згідно з ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 року, пенсія призначається в розмірі 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а до 01.01.2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14.10.2014 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 з 29.07.2016 року отримує пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ в розмірі 60 % заробітної плати відповідно до рішення Московського районного суду м. Харкова від 01.08.2016 року і на час призначення пенсії позивачу норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року, якими встановлювався розмір пенсії до 90 % від суми заробітної плати, втратили чинність 01.10.2011 року, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем було обґрунтовано відмовлено у перерахунку пенсії.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова суду першої інстанції прийнята без врахування зазначених приписів норм матеріального права, що призвело до необґрунтованого зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії з 31.01.2017 року, на підставі довідки Прокуратури Полтавської області № 18-584 від 27.07.2016 року.

Таким чином, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2017р. по справі № 643/1984/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання призначення пенсії за вислугою років - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін В.В.
Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С. Бегунц А.О.
Повний текст постанови виготовлений 17.07.2017 р.