Справа № 821/381/17
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/381/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Собчук Є.В., за участю представників позивача Кротко Н.М., Шаповал Д.В., відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області до ОСОБА_3 про стягнення коштів у рахунок погашення боргу,

встановив:

Херсонська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Херсонській області (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 77070,93 грн.

Позивач посилається на те, що відповідач є платником податків і зборів та має узгоджену податкову заборгованість відповідно до податкового повідомлення - рішення № від 14.01.2014 р., податкової вимоги № 316-23 від 22.01.2016 р. Податкове повідомлення - рішення та вимога про сплату боргу в судовому порядку не оскаржено. На даний час податковий борг не сплачено.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували. В запереченнях посилалися на фіктивність інформації, зазначеної в листі Херсонського обласного відділення АТ "Ощадбанк" № 13/1-22/30 від 13.11.2013 р., безпідставність витребуваної позивачем інформації від АТ "Ощадбанк" щодо отримання ОСОБА_3 додаткового блага. В задоволенні позову просили відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства України, суд дійшов до наступного: у період з 17.12.2013 р. по 23.12.2013 р. контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з питань отримання доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу анульованого кредитом за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р., за результатами якої складено акт від 23 грудня 2013 року № 1849/21-03-17-02/НОМЕР_1.

Вказаною перевіркою встановлено порушення платником податків - фізичною особою ОСОБА_3 порушення пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, платником податку не включено до загального річного оподаткованого доходу і не задекларована сума доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 377035,04 грн., що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 61520, 74 грн.; п. 49.18 ст. 49 ПК України - податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік платником податків - фізичною особою ОСОБА_3 до ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області не надана у встановлені терміни; пп. А п. 176.1 ст. 176 ПК України неведення обліку доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподаткованого доходу (книга обліку доходів і витрат відсутня).

Як вбачається з вищевказаного акту, платником податку у період з 01.01.2012 по 31.12.2012 р. отримано доходи в розмірі 377035,00 грн., з яких не нараховано (не утримано) та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб та не відображені в річній декларації про майновий стан і доходи; податкова декларація про майновий стан і доходи за 2012 рік платником податків до контролюючого органу не надавалось у встановлений законодавством термін.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до інформації отриманої від ФХОУПАТ "Державний ощадний банк України" від 13.11.2013 р. №13/1-22/30 про визнання заборгованості безнадійної та списання за рахунок резерву та форми 1-ДФ за 2012 р., гр. ОСОБА_3 отримав дохід у вигляді додаткового блага за ознакою 126 в загальній сумі 377035,00 грн., який відповідно до п.п.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) є об'єктом оподаткування. Декларація за зазначений період відповідачем не була подана, податок не нараховувався та не сплачувався.

27 грудня 2013 р. надано до ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській області заперечення на акт перевірки від 23.12.2013 р.

10 січня 2014 року ОСОБА_3 надано відповідь щодо розгляду заперечень, якою повідомлено, що акт перевірки є правомірним.

За результатами перевірки позивачем прийнято податкове повідомлення - рішення № від 14.01.2014 р. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у сумі 77070 грн. 93 коп. ( основний платіж - 61520,74 грн., штрафна санкція - 15550,185 грн.).

Відповідач скористався правом на адміністративне оскарження. 27 січня 2014 року ОСОБА_3 подано скаргу на податкове повідомлення - рішення № від 14.01.2014 р. За результатами розгляду скарги Головним управлінням Міндоходів у Херсонській області прийнято рішення за результатами розгляду вказаної скарги № 2007/10/21-22-10-06-06 від 21 березня 2014 року, яким скаргу залишено без задоволення.

02 квітня 2014 року відповідачем подано вторинну скаргу на податкове повідомлення - рішення № від 14.01.2014 р. За результатами розгляду скарги Міністерством доходів і зборів України прийнято рішення № 2884/К/99-99-10-01-03-14 від 06 травня 2014 року, яким податкове повідомлення - рішення № від 14.01.2014 р. та рішення від 21.03.2014 р. № 2007/10/21-22-10-06-06 залишено без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне: відповідно до п. 4.1 ст.41 Податкового кодексу України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 ПК України (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Так, відповідно до підпункту "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 вказаного розділу Кодексу (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Кодексу (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Водночас підпунктом "д" 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Кодексу (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

В свою чергу кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

У відповідності до підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Кодексу (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно пунктів 49.1, 49.2 статті 49 Кодексу (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Херсоні направлено ОСОБА_3 запит про надання декларації № 3413/10/21-03-17-01-22, відповідно до якого контролюючий орган просив відповідача надати декларацію про майновий стан і доходи за 2012 рік. Відповідачем на вказаний запит декларацію не надано.

Отже, відповідачем не надано до контролюючого органу декларацію по майновий стан і доходи за 2012 рік, чим порушено п. 49.18 ст. 49 ПК України.

Відповідно до п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно п. 59.1, п.59.4, п.59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення - рішення (п.59.4, п.59.5 статті 59 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2016 р. позивачем винесено податкову вимогу №316-23.

Крім того, 22 січня 2016 року ДПІ у м. Херсоні прийнято рішення № 108 про опис майна у податкову заставу.

Відповідно до пп. 89. 1.2 п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Наявність податкового боргу підтверджується розрахунком виникнення податкового боргу; актом перевірки від 23.12.2013 року №1849/21-03-17-02/НОМЕР_1 ", податковим повідомленням - рішенням №000014702 від 14.01.2014 р., податковою вимогою №316-23 від 22.01.2016 р., зворотнім боком облікової картки платника податків.

Щодо посилання відповідача, що ДПІ у м. Херсоні безпідставно витребувала інформацію у керівника філії Херсонське обласне управління АТ "Ощадбанк" щодо отриманого доходу ОСОБА_3, фіктивності інформації зазначеної в листі Херсонського обласного управління АТ "Ощадбанк" № 13/1-22/30 від 13.11.2013 р., наявного виконавчого листа Херсонського міського суду Херсонської області суд зазначає, що вказане не спростовує отримання відповідачем додаткового блага.

Крім того суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення податкової заборгованості, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку, встановлення факту узгодженості грошового зобов'язання, наявності податкового боргу, його сплати у добровільному порядку тощо.

При цьому, питання правомірності прийняття податкових повідомлень, за якими відповідні грошові зобов'язання нараховані, не охоплюється предметом даного позову, оскільки рішення суб'єкта владних повноважень про донарахування відповідних зобов'язань не є предметом позову у даній справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

В силу вимог пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідні акти індивідуальної дії не оскаржувалися відповідачем в судовому порядку, а відтак оспорювані грошові зобов'язання набули статусу узгоджених. Оскільки ці зобов'язання не було сплачено платником у встановлений Законом строк, то вони перетворилися на податковий борг платника у розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України по справі № 2а-11977/11/0170/11 від 21 серпня 2013 р.

Отже, аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що у відповідача наявна узгоджена заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, яка підлягає стягненню.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи, відповідачем у добровільному порядку суми вказаної заборгованості не погашені.

Застосовані податковим органом заходи не призвели до погашення виниклого податкового боргу.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 94, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути податковий борг з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) у сумі 77070 (сімдесят сім тисяч сімдесят) грн. 93 грн. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України чи прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 липня 2017 р.

Суддя Василяка Д.К.

кат. 8.2.3