Справа № 755/15698/16-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.17р. у справі №755/15698/16-а за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправним та зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила:

визнати неправомірними дії відповідача щодо продовження неправомірного утримання з пенсії Позивача коштів на підставі розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва №1226 від 23.10.13р., відмови повернути Позивачу незаконно стягнутих (на підставі розпорядження №1226 від 23.10.13р.) коштів та не нарахування і виплату Позивачу пенсії, що призначена за віком, як науковому працівнику, відповідно до Закону України «Про науково-технічну діяльність», починаючи з 01.01.11р.;

зобов'язати відповідача припинити незаконне стягнення на підставі розпорядження №1226 від 23.10.13р. коштів у сумі 45 485,45 грн. з пенсії Позивача;

зобов'язати відповідача повернути Позивачу незаконно стягнуті, на підставі розпорядження №1226 від 23.1013р., кошти з одночасною сплатою нарахованої на цю суму пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України;

зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії Позивачу, що призначена за віком, як науковому працівнику, відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», починаючи з 01.01.11р., зобов'язавши виплатити позивачу донараховані кошти з урахуванням виплачених сум пенсії».

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.17р. адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірними дії відповідача щодо утримання з пенсії Позивача коштів, на підставі розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва №1226 від 23.10.13р., та відмови повернути Позивачу незаконно стягнуті (на підставі розпорядження №1226 від 23.10.13р.) кошти та не нарахування і виплату Позивачу пенсії, що призначена за віком, як науковому працівнику відповідно до Закону України «Про науково-технічну діяльність» починаючи з 01.01.11р.; зобов'язано відповідача припинити стягнення з пенсії Позивача коштів в розмірі 45 485,45 грн., виплачених за період з 06.09.10р. по 30.09.13р., у розмірі 20% від пенсії щомісячно до повного погашення заборгованості відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на підставі розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва від 23.10.13р. за №1226; зобов'язано відповідача повернути Позивачу безпідставно нараховані до стягнення з пенсії Позивача кошти в розмірі 45 485,45 грн., виплачені за період з 06.09.10р. по 30.09.13р., на підставі розпорядження Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва за №1226 від 23.10.13р., в межах суми, яка стягнута за цей період; зобов'язано відповідача провести перерахунок пенсії Позивачу, що призначена за віком, як науковому працівнику, відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» починаючи з 01.01.11р., зобов'язавши виплатити Позивачу донараховані кошти з урахуванням виплачених сум пенсії.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано, що за Позивачем рахується переплата пенсії, яка виникла внаслідок працевлаштування Позивача, а тому стягнення надмірно сплаченої на користь Позивача пенсії здійснюється у відповідності до вимог законодавства.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач з 06 вересня 2010 року перебуває на обліку в Управлінні та отримувала пенсію за віком як науковий працівник.

На підставі Розпорядження УПФУ у Дніпровському районі міста Києва №1010 від 31.07.13р. Позивача переведено з 06.09.10р. на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з тим, що на момент призначення наукової пенсії Позивач продовжувала працювати за сумісництвом в Інституті колоїдної хімії та хімії води ім. А.В.Думанського НАН України.

Відповідно до розпорядження УПФУ у Дніпровському районі міста Києва № 1226 від 23.10.13р. комісія при УПФ у Дніпровському районі м. Києва розглянула повідомлення Київського ВЦ від 21.10.13р. № 1528 про виникнення переплати пенсії по п/с 882248 гр. ОСОБА_2 в період з 06.09.10р. по 30.09.13р. в розмірі 45 485,45 грн. Переплата пенсії виникла в зв'язку з працевлаштуванням. Комісія вирішила утримувати переплату у розмірі 20% від пенсії щомісячно до повного погашення заборгованості відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, Позивач звернулась з позовом до суду.

За результатами судового оскарження, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.14р. у справі №755/29759/13-а адміністративний позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15.07.14р. постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.14р. у справі №755/29759/13-а скасовано та ухвалено нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.14р. постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22.04.14р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15.07.14р. скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.08.15р. у справі №755/29759/13-а, яка набрала законної сили згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 01.10.15р., адміністративний позов задоволено частково: визнано дії УПФУ у Дніпровському районі міста Києва неправомірними щодо утримання переплати пенсії за період з 01.01.11р. по 30.09.13р. у розмірі 20% від щомісячної пенсії Позивача на підставі розпорядження №1226 від 23.10.13р. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Разом з тим, як зазначає Позивач, по теперішній час пенсійним органом продовжується утримання переплати у розмірі 45 485,45 грн. з пенсії Позивача, яка виникла на підставі розпорядження № 1226 від 23.10.13р.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що дії пенсійного органу з утримання з пенсії Позивача переплати не відповідають вимогам законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналогічні положення закріплені у частині 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до змісту якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначений Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695).

Згідно із пунктом 3 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Отже, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Тобто, законодавець визначає тільки ці дві підстави стягнення з особи, яка отримує пенсію, суми пенсій, виплачених надміру.

У свою чергу, будь-яких доказів зловживання з боку Позивача або подання нею недостовірних даних матеріали справи не містять. Надані відповідачем запрошення Позивача до пенсійного органу для з'ясування обставин нарахування заробітної плати не свідчать про зловживання з боку Позивача та/або подання нею недостовірних даних. Крім того, матеріали справи не містять доказів отримання Позивачем таких запрошень.

Як встановлено судом при розгляді справи №755/29759/13-а, ОСОБА_2 на час призначення їй пенсії 06.09.10р. відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» досягла пенсійного віку. З записів з трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що в період після звільнення Позивача з основної роботи 01.09.10р. до влаштування за контрактом 01.01.11р., у трудовій книжці відсутні відомості про працевлаштування Позивача за іншим основним місцем роботи, у зв'язку з чим доводи пенсійного органу про працевлаштування Позивача у цей період за сумісництвом є необґрунтованими.

Крім того, вказані відповідачем у запереченнях періоди роботи Позивача, за які виникла переплата та періоди роботи Позивача, вказані у довідках, контрактах інституту; та період, визначений як час переплати, - є різні. Позивач звільнена з інституту 16.01.12р., в той час, як переплата нарахована по 30.09.13р. Зазначене свідчить про невідповідність визначеної пенсійним органом суми переплати. Крім цього, саме розпорядження №1226 від 23.10.13р. року оформлено неналежним чином - не містить підпису голови комісії та одного з членів комісії, які вписані в дане розпорядження.

Так, відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії - за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

Доводи апелянта про те, що сума переплати стягується на підставі іншого рішення пенсійного органу від 21.11.16р. №606, яким підтверджено суму переплати у розмірі 45 485,45 грн. за період з 06.09.10р. по 30.09.13р. колегія суддів не вважає такими, що спростовують вимоги Позивача, оскільки вказане рішення було прийнято відповідачем вже після пред'явлення позову у даній справі, тобто такого рішення не існувало на час виникнення спірних правовідносин. Втім, спірні правовідносини з утримання переплати пенсії виникли та продовжують існувати у зв'язку із розпорядження відповідача №1226 від 23.10.13р., протиправність якого встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили у справі №755/29759/13-а.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.17р. у справі №755/15698/16-а - залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.17р. у справі №755/15698/16-а - залишити без змін.

Дана ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.