Справа № 802/270/17-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 липня 2017 р. Справа № 802/270/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

суддів: Воробйової Інни Анатоліївни

Крапівницької Наталі Леонідівни

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Літвіна С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Міністерства оборони України

про: зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що в жовтні 2014 року на виконання покладеного на нього Конституцією України обов`язку щодо захисту Вітчизни, він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням укласти контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. Разом з тим, ознайомившись з контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 12.12.2014 року, укладеним Міністерством оборони України в особі Міністра оборони України генерал-полковником ОСОБА_2 з ОСОБА_1 позивач встановив, що вказаний контракт укладений строком на 5 років. Крім того, позивач зауважив, що в п.10 в графі "особистий підпис, прізвище та ініціали громадянина України-військовослужбовця" підпис виконаний не ним, а іншою особою, про що свідчить експертний висновок. Позивач зазначає про те, що станом на даний час в Україні закінчився особливий період, та у зв`язку з тим, що оскаржуваним контрактом протиправно без його згоди продовжено строк несення військової служби, просить розірвати його.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, відтворюючи зміст позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на доводи письмових заперечень (а.с. 42-45). Окремо зазначив, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється на підставі відповідного рапорту, однак позивач не звертався до відповідача з рапортом про звільнення з військової служби. Також пояснив, що закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду, а тому його закінчення необхідно пов`язувати із виданням Президентом України відповідного указу про демобілізацію. Станом на даний час контракт є дійсний.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.10.2014 року позивач звернувся із заявою до військового комісара Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату про прийняття його в добровільному порядку на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу Збройних Сил України, укладання короткострокового контракту на проходження військової служби на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та призначення на посаду начальника зв`язку - командира взводу військової частини пп. В2248 (а.с. 55).

В грудні 2014 року після отримання припису у Вінницькому міському військовому комісаріаті позивач прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де проходив службу на посаді начальника зв`язку.

12.12.2014 року Міністром оборони України видано наказ (по особовому складу) № 799 про укладення контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та призначення позивача начальником зв`язку - командиром взводу штабу 9 окремого мотопіхотного батальйону 30 окремої механізованої бригади 8 армійського корпусу сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС - 1210003.

12.12.2014 року Міністерством оборони України в особі Міністра оборони України генерал-полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять років.

Отримавши контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 12.12.2014 року, укладений Міністерством оборони України в особі Міністра оборони України генерал-полковника ОСОБА_2 з ОСОБА_1 та витяг з наказу Міністра оборони України № 799 від 12.12.2014 року, позивачем встановлено розбіжність у витязі з наказу та контрактом щодо строку, на який його укладено.

У зв`язку з цим в грудні 2016 року позивач звернувся на гарячу лінію державної установи "Урядовий контактний центр" із заявою щодо надання інформації стосовно розбіжностей у витязі з наказу про призначення позивача та підписаним контрактом про проходження військової служби у Збройних Силах України.

Листом управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України від 23.12.2016 року № 116/9/3/15451 позивачу не надано відповіді щодо строків укладеного контракту позивача, а лише зазначено, що вказана інформація перевіряється та найближчим часом йому буде надана чітка відповідь на поставлене питання (а.с.).

24.01.2017 року листом управління персоналу штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України позивача повідомлено про те, що відповідно до наказу Міністра оборони України від 12.12.2014 року № 799 йому продовжено військову службу за контрактом строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (а.с. 31).

Крім того, під час ознайомлення з контрактом, позивач виявив, що у п. 10 контракту від 12.12.2014 року в графі " ОСОБА_3 " проставлений не його підпис.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із заявою про проведення почеркознавчого дослідження за експертною спеціальністю 1.1 "Дослідження почерку і підписів". За результатами дослідження позивач отримав висновок експертного дослідження №1-П від 23.01.2017 року, в якому експерт вказав, що підпис в графі " ОСОБА_3 "(особистий підпис, прізвище та ініціали громадянина-військовослужбовця)" на другому аркуші контракту від 12.12.2014 року виконаний не громадянином ОСОБА_1 , а іншою особою.

Як зазначає позивач, особливий період в Україні діяв з 18.03.2014 року по 02.05.2014 року, з 07.05.2014 року по 21.06.2014 року, з 24.07.2014 року по 07.09.2014 року, з 20.01.2015 року по 22.08.2015 року на підставі Указів Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року, № 454/2014 від 06.05.2014 року, № 607/2014 від 27.07.2014 року та № 15/2015 від 14.01.2015 про часткову мобілізацію. Тобто, на його думку, строк контракту повинен був завершитись 22.08.2015 року, однак внаслідок протиправних дій відповідача, контрактом від 12.12.2014 року продовжено строк проходження військової служби позивача без його згоди на 5 років, у зв`язку з цим позивач не має бажання продовжувати службу та просить розірвати контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 12.12.2014 року, укладений Міністерством оборони України в особі Міністра оборони України генерал-полковника Полторака Степана Тимофійовича з ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції, чинній на момент укладення контракту) визначено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 19 вказаного Закону військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, у разі закінчення строку контракту можуть укласти новий контракт на проходження військової служби.

Форма, порядок і правила укладення контракту, припинення (розірвання) контракту та наслідки припинення (розірвання) контракту визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України, якщо інше не передбачено законом. (ч. 4 ст. 19 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби: офіцери запасу, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, - на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади, установлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні для осіб офіцерського складу для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Пунктом 1 ч. 8 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини: під час воєнного стану, після прийняття рішення про демобілізацію: у зв`язку із закінченням строку контракту, укладеного під час особливого періоду, та небажанням проходити військову службу за новим контрактом.

Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 9 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

До відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби застосовується Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення).

Пунктом 2 Положення передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом.

У добровільному порядку громадяни проходять військову службу за контрактом осіб офіцерського складу.

З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт згідно з додатками 1 і 2.

Відповідно до п. 15 Положення з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - контракт про проходження військової служби) - письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Перший контракт про проходження військової служби укладається: з військовослужбовцями, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану, - до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (п. 18 Положення).

Контракт укладається у двох примірниках, підписується сторонами контракту. Підпис посадової особи скріплюється відповідною гербовою печаткою.

Один примірник контракту зберігається в особовій справі військовослужбовця, другий - у військовослужбовця.

Контракт про проходження військової служби є підставою для видання відповідного наказу по особовому складу про зарахування особи до списків особового складу Збройних Сил України та призначення її на відповідну посаду чи продовження військової служби (п. 26 Положення).

Контракт про проходження військової служби укладається на загальних підставах із дотриманням вимог пункту 26 цього Положення (п. 38 Положення).

Отже, однією з основних вимог для укладення контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України є засвідчення його підписами сторін та скріплення гербовою печаткою.

Як свідчать матеріали справи та встановлено в судовому засіданні згідно витягу з наказу Міністра оборони України від 12.12.2014 року наказано укласти контракти про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та прийняти на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу, зокрема майора запасу ОСОБА_1 та призначити начальником взводу - командиром взводу штабу 9 окремого мотопіхотного батальйону 30 окремої механізованої бригади 8 армійського корпусу сухопутних військ Збройних Сил України, ВОС - 1210003.

12.12.2014 року Міністерством оборони України в особі Міністра оборони України генерал-полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на п`ять років. Даний контракт засвідчений підписами сторін та скріплений печаткою.

В судовому засіданні позивач наголосив на тому, що підпис в оскаржуваному контракті виконаний не ним, а іншою особою, додатково послався на висновок експертного дослідження від 23.01.2017 року № 1-П (а.с. 13-19).

Для з`ясування обставини чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у Контракті про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 12.12.2014 року самим ОСОБА_1 або іншою особою, судом в порядку ст. 81 КАС України призначено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта від 12.06.2017 року №225-П встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі " ОСОБА_3 (особистий підпис, прізвище та ініціали громадянина України-військовослужбовця)" на 2 (другому) аркуші Контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 12.12.2014 року, виконаний не гр. ОСОБА_1 , а іншою особою.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 12.12.2014 року, ОСОБА_1 не підписувався. Вказаний контракт не відповідає вимогам закону, оскільки його умови визначені без погодження із позивачем як стороною контракту.

Щодо посилань позивача на те, що строк його контракту повинен був закінчитись 22.08.2015 року, у зв`язку із закінченням особливого періоду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, за змістом наведеної норми особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію.

Суд звертає увагу на те, що позивач робить хибні висновки з приводу того, що вважає, що особливий період закінчився.

Так, Указом в.о. Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року, затв. Законом України № 1126-VII від 17 березня 2014 року у зв`язку з різким ускладненням внутрішньополітичної обстановки, втручанням Російської Федерації у внутрішні справи України, зростанням соціальної напруги в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі, оголошено та розпочато часткову мобілізацію.

Згідно листа Міністерства оборони України № 322/2/8417 від 01 жовтня 2015 року "Щодо особливого періоду", у відповідності до ст. 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року в Україні настав особливий період, який діє і на даний час.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" для громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану та призначаються на посади, строк військової служби в календарному обчисленні встановлюється до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Відповідно до ст. 1 абз. 6 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ч. 9 ст. 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у разі настання особливого періоду для військовослужбовців, у яких закінчився строк військової служби, встановлений цією статтею, військова служба, а для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, - дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених частиною 8 ст. 26 цього Закону.

Отже, законодавець пов`язує продовження дії контракту понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації не з часом дії особливого періоду, а з моментом його настання.

Відповідно до Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року "Про часткову мобілізацію", який затверджений відповідним Законом України за № 113-VIII від 15 березня 2014 року, постановлено оголосити та провести протягом 2015 року часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Цим же Указом постановлено провести у період з 18 березня по 1 травня 2015 року звільнення в запас (демобілізацію) військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію".

Відповідно до Указу Президента України № 328/2015 "Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України № 607 від 21 липня 2014 року "Про часткову мобілізацію", та Указу Президента України № 411/2016 року від 26.09.2016 року "Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15" демобілізації підлягають лише військовослужбовці, які були саме призвані на військову службу і саме під час мобілізації, і саме на особливий період.

Як слідує із матеріалів справи, відповідно до укладеного контракту позивач не вважається призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України, а сам в добровільному порядку звернувся до військового комісаріату укласти контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України під час особливого періоду до його закінчення або до оголошення рішення про демобілізацію. Таким чином, зазначений вище Указ Президента щодо демобілізації не поширює свою дію на правовідносини, що склалися з позивачем.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1, 3 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на те, що судом попередньо встановлено, що положення Указу Президента України № 328/2015 "Про звільнення з військової служби військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України № 607 від 21 липня 2014 року "Про часткову мобілізацію" на позивача не поширюються, однак контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 12.12.2014 року позивачем не підписувався, суд відповідно до покладених на нього завдань щодо захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб не може прийняти іншого рішення, ніж про розірвання вказаного контракту.

Згідно ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Розірвати Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 12.12.2014 року, укладений Міністерством оборони України в особі Міністра оборони України генерал-полковником Полтораком Степаном Тимофійовичем з ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_2 ) 900,48 грн. судових витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи, за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.
Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя Альчук Максим Петрович

судді Воробйова Інна Анатоліївна

Крапівницька Наталя Леонідівна