Справа № 286/2758/16-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 липня 2017 року м. Київ К/800/15091/17

dСуддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконним рішення, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконним рішення, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 05 травня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. У встановлений в ухвалі строк скаржником усунуто недоліки касаційної скарги.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України та поверненні матеріалів без права на виплату до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області. Зобов'язано управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області повторно подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо можливості призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» від 21 жовтня 2015 року №850. Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням другої групи інвалідності ОСОБА_2 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» та прийняти відповідне рішення з врахуванням правового висновку, викладеного у судовому рішенні. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Міністерство внутрішніх справ України, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що позивачеві первинно встановлено групу інвалідності 20 квітня 2012 року, вдруге - 16 березня 2015 року, отже після первинного встановлення групи інвалідності пройшло понад 2 роки, а тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 14 лютого 1992 року по 31 грудня 2010 року ОСОБА_2 проходив службу в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.

З 19 квітня 2012 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Факт отримання позивачем в зв'язку із цим одноразової грошової допомоги сторонами не заперечується.

З 16 березня 2015 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ із ступенем втрати професійної працездатності 70%.

12 липня 2016 року управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області направлено до Міністерства внутрішніх справ України матеріали щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги. Проте, Міністерство внутрішніх справ України відмовило у призначенні ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, посилаючись на пункт 4 Порядку №850 від 21 жовтня 2015 року та повернуло матеріали без права на виплату, про що УМВС України в Житомирській області повідомило позивача листом №1398/29/05-2016 від 05 серпня 2016 року.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12 травня 2007 року затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №707).

Відповідно до положень підпункту 3 пункту 1 Порядку №707 у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

В подальшому, Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21 жовтня 2015 року затвердив "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції". Дана постанова набрала законної сили 31 жовтня 2015 року.

Як зазначалось вище, право на отримання одноразової грошової допомоги по інвалідності у позивача виникло 16 березня 2015 року - тобто на день встановлення позивачеві ІІ групи інвалідності.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" визначено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. N 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року N 707.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 4 Порядку №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, яка передбачені пунктом 4 Порядку №850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

З огляду на встановлені обставини справи, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що належним захистом порушеного права позивача є зобов'язання відповідача розглянути матеріали щодо призначення ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850.

Висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують та ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга Міністерства внутрішніх справ України є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Міністерства внутрішніх справ України про визнання незаконним рішення, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко