Справа № 800/147/17
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року м. Київ справа № 800/147/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді Борисенко І.В.,

суддів Бившевої Л.І.,

Веденяпіна О.А.,

Приходько І.В.,

Шипуліної Т.М.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Вищої ради правосуддя

про визнання протиправним рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Вищого адміністративного суду України (як до суду першої інстанції) з позовною заявою до Вищої ради правосуддя, у відповідності до якої просить визнати протиправним рішення Вищої ради правосуддя від 23.03.2017 за №3333/0/9-17 щодо ненадання документів, які зобов'язані були створити під час перевірки заяв ОСОБА_4 про дисциплінарний проступок суддів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення Вищої ради правосуддя від 23.03.2017 за №3333/0/9-17, яким їй було відмовлено в наданні документів по запиту на публічну інформацію у зв'язку з їх відсутністю, є протиправним, оскільки відповідач зобов'язаний був створити відповідні документи під час перевірки заяв ОСОБА_4, а саме: 1) письмове пояснення судді; 2) пояснення інших осіб; 3) довідка з викладенням фактичних обставин справи, виявлених під час перевірки, після витребування та ознайомлення з матеріалами судових справ; 4) доповідна записка з висновками.

Позивач вважає, що створення цих документів вимагає ст.40 Закону України «Про Вищу раду юстиції» та відсутність цих документів свідчить, що винесені відповідачем рішення відносно справ від 08.04.2016 за № 644/0/18-16 (щодо заяви ОСОБА_4 від 03.07.2015) та від 15.09.2016 за №1251/0/18-16 (щодо заяви ОСОБА_4 від 23.03.2016) є протиправними.

Позивач стверджує, що ненадання документів, які були створені в процесі виконання своїх повноважень органом державної влади, які стосуються особи, згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації» є протиправною дією. Відсутність документів свідчить, що Вища рада правосуддя є таким же протиправним органом державної влади, яка була створена на конкурсній основі після Революції Гідності, як і Вища рада юстиції, повноваження членів якої припинені згідно з положенням п.3 розділу ІІ Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» з 11.04.2014.

У письмових запереченнях на адміністративний позов відповідач просить у його задоволенні відмовити, зазначаючи, що Вища рада правосуддя при розгляді інформаційного запиту позивача від 15.03.2017 (що надійшов до відповідача 20.03.2017 за вх. №79/0/16-17) не вчинила будь-яких неправомірних дій по відношенню до ОСОБА_4 при здійсненні повноважень, визначених Конституцією України, Законом України «Про Вищу раду правосуддя», Законом України «Про судоустрій та статус суддів».

Відповідач мотивує свою позицію тим, що запитувана позивачем інформація не могла бути йому надана, оскільки не була створена Вищою радою правосуддя в процесі здійснення своїх повноважень, так як заява та звернення ОСОБА_4 від 03.07.2015 та від 23.03.2016 ухвалами члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_7 від 08.04.2016 та від 15.09.2016 відповідно були повернуті без розгляду.

Протокольними ухвалами від 14.06.2017 та від 06.07.2017 судом відмовлено в задоволенні клопотань позивача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Одеський апеляційний адміністративний суд, Вищий адміністративний суд України, Новоодеський суд Миколаївської області, Новоодеську міську раду Миколаївської області, відділ Держгеокадастру в Новоодеському районі Миколаївської області, Держгеокадастр України, Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області.

Від позивача до Вищого адміністративного суду України надійшла заява від 22.06.2017, якою позивач повідомляє суд про те, що йому відомо про призначення судового засідання по розгляду справи на 06.07.2017 та просить справу №800/147/17 розглянути за відсутності позивача.

У судовому засіданні 06.07.2017 представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву.

У зв'язку з неприбуттям у судове засідання 06.07.2017 позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, суд протокольною ухвалою від 06.07.2017 на підставі ч.6 ст.128 КАС України ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.07.2017 розгляд справи №800/147/17 у порядку письмового провадження був призначений на 11.07.2017.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення даного спору, судова колегія встановила таке.

20 березня 2017 року до Вищої ради правосуддя від ОСОБА_4 надійшов «Запит на публічну інформацію» від 15.03.2017 (а.с.58), у якому позивач, посилаючись на Закон України «Про доступ до публічної інформації», просив надати матеріали та документи по справах № 644/0/18-16 та № 1251/0/18-16 в повному обсязі.

На вказаний запит позивача Вищою радою правосуддя 23.03.2017 за вих. №3333/0/9-17 була надана відповідь (а.с.49), в якій повідомлено, що за вказаними у запиті на інформацію номерами 644/0/18-16 та 1251/0/18-16 у Вищій раді юстиції постановлено ухвали члена Вищої ради юстиції ОСОБА_7, згідно яких залишено без розгляду та повернуто заяву і звернення позивача (з доданими до них матеріалами) стосовно поведінки суддів (листи Ради від 14 квітня 2016 року за вих. № А-1315-5068/0/9-16, від 27 вересня 2016 року за вих. № А-102/2-10229/0/9-16). Будь-які інші документи, створені у Раді, в даних матеріалах відсутні (а.с.64).

Статтею 131 Конституції України встановлено, що в Україні діє Вища рада правосуддя.

Згідно пп.1 п.16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» до утворення Вищої ради правосуддя її повноваження здійснює Вища рада юстиції.

05.01.2017 набрав чинності Закон України «Про Вищу раду правосуддя», яким визначено статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності Вищої ради правосуддя.

Пунктом 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Вищу раду правосуддя» встановлено, що Вища рада правосуддя утворюється шляхом реорганізації Вищої ради юстиції. Члени Вищої ради юстиції, призначені або обрані до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», набувають статусу члена Вищої ради правосуддя та здійснюють повноваження членів Вищої ради правосуддя протягом строку, на який вони були призначені чи обрані, але не довше, ніж до 30 квітня 2019 року.

Рішенням Вищої ради юстиції №11/0/15-17 від 12.01.2017 реорганізовано Вищу раду юстиції шляхом перетворення у Вищу раду правосуддя.

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з даною позовною заявою, вважаючи протиправною відповідь Вищої ради правосуддя №3333/0/9-17 від 23.03.2017 (надану на запит позивача про надання публічної інформації) про відмову у наданні документів по справах №№ 644/0/18-16, 1251/0/18-16, оскільки позивач вважає, що відповідач у відповідності до ст.40 Закону України «Про Вищу раду юстиції» зобов'язаний був створити відповідні документи під час перевірки заяв ОСОБА_4 від 03.07.2015 та 23.03.2016 до Вищої ради юстиції.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає, що, звертаючись до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправним рішення Вищої ради правосуддя, позивач скористався гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод.

Дане право закріплене і в ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного суду України, в якій зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст.2, п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень у спірних правовідносинах. Проте ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджуване порушення було обґрунтованим.

Колегія суддів дійшла висновку, що позов ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення Вищої ради правосуддя задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Розпорядники інформації зобов'язані: вести облік запитів на інформацію; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (п.3, п.6 ч.1 ст.14 названого Закону).

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту (ч.1 ст.20 названого Закону).

Матеріалами справи підтверджено, що запит ОСОБА_4 від 15.03.2017 був отриманий відповідачем 20.03.2017 за вх. № 79/0/16-17 та відповідь на вказаний запит було надано 23.03.2017 за вих. №3333/0/9-17.

Таким чином, відповідь на надісланий позивачем запит на інформацію була надана відповідачем у строки, передбачені ч.1 ст.20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

За змістом наданої відповіді, Вища рада юстиції повідомила позивача про те, що за вказаними у запиті на інформацію номерами 644/0/18-16 та 1251/0/18-16 у Вищій раді юстиції постановлено ухвали члена Вищої ради юстиції ОСОБА_7, згідно яких залишено без розгляду та повернуто заяву і звернення позивача (з доданими до них матеріалами) стосовно поведінки суддів (листи Ради від 14 квітня 2016 року за вих. № А-1315-5068/0/9-16, від 27 вересня 2016 року за вих. № А-102/2-10229/0/9-16).

Також позивач був повідомлений, що будь-які інші документи, створені у Раді, в даних матеріалах відсутні.

Матеріалами справи підтверджено, що Вищою радою юстиції листом від 14.04.2016 за вих. №А-1315-5068/0/9-16 (а.с.69) було повернуто без розгляду звернення ОСОБА_4 на підставі ухвали Вищої ради юстиції від 08.04.2016 за №644/0/18-16 (а.с.70); листом від 27.09.2016 за вих. №А-102/2-10229/0/9-16 (а.с.65) було повернуто без розгляду заяву ОСОБА_4 на підставі ухвали Вищої ради юстиції від 15.09.2016 за №1251/0/18-16 (а.с.66). Додатками до названих листів Вищої ради юстиції на адресу заявника були направлені копії ухвал, заява та звернення з доданими матеріалами.

За таких обставин, з наявних матеріалів справи колегією суддів не вбачається факт наявності у відповідача будь-яких інших документів, які були створені Вищою радою юстиції по справах № 644/0/18-16 та № 1251/0/18-16 та не були надані відповідачем позивачу на його запит про інформацію від 15.03.2017.

Таким чином, при наданні відповіді на запит ОСОБА_4 відповідачем виконані вимоги Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Посилання позивача в позовній заяві на обставини, що стосуються підстав звернень ОСОБА_4 до Вищої ради юстиції у 2015-2016 рр. зі скаргами на дії суддів, а також обставини щодо повернення Вищою радою юстиції цих скарги без розгляду, не можуть бути досліджені судом при розгляді даної справи та прийняті до уваги, оскільки виходять за межі заявлених позовних вимог. Крім того, посилання позивача на порушення Вищою радою юстиції статті 40 Закону України «Про Вищу раду юстиції» є безпідставним, оскільки статті 38-44 названого Закону були виключені згідно Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. № 192-VIII.

За встановлених обставин даної справи колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, надаючи позивачу відповідь на його запит від 15.03.2017 на отримання публічної інформації, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та відповідачем не було допущено порушень прав, свобод та інтересів позивача.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання протиправним рішення Вищої ради правосуддя.

На підставі наведеного, керуючись ч.6 ст.128, ст.ст.159-163, 167, 1711 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним рішення Вищої ради правосуддя №3333/0/9-17 від 23.03.2017.

2. Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 235 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Борисенко І.В.

Судді Бившева Л.І.

Веденяпін О.А.

Приходько І.В.

Шипуліна Т.М.