Справа № 815/7067/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/7067/16

категорія: 8.3 суддя І інстанції: Кравченко М.М.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Федусика А.Г., Танасогло Т.М.,

при секретарі - Берекет Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тедіс Україна" до Тернопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» звернулось до суду з позовом в якому заявлено вимоги Тернопільській об'єднаній Державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 липня 2016 року № та від 13 липня 2016 року № .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як за результатами проведеної позапланової виїзної документальної перевірки позивача контролюючим органом обґрунтовано встановлено численні порушення норм податкового законодавства під час здійснення ним господарської діяльності.

Так, під час перевірки податковим органом виявлено, що господарські операції позивача з контрагентами ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «АКСЕНТ ПРОМ», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», ТОВ «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Будівельно-Торгово-Транспортна Компанія», ТОВ «AЛEKC ГРУП», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Контакт МКС», ТОВ «Конфорт» не мали реального характеру та не підтверджені належними доказами, а вже надані підприємством первинні бухгалтерські документи складені формально та жодним чином не спростовують висновки податкового органу про порушення позивачем норм податкового законодавства.

При цьому, у вказаних контрагентів відсутня необхідна кількість трудових ресурсів, виробничих потужностей для здійснення господарських операцій, зазначених у наданих товариством документах.

Більш того, податковим органом зазначається про наявність кримінальних проваджень щодо підтвердження факту фіктивності вказаних контрагентів та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» зареєстроване та перебуває на обліку в Одеському управлінні Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, як платник податків, починаючи з 13 грудня 1999 року за № 10381.

На підставі направлень від 05 листопада 2015 року та від 27 травня 2016 року, відповідно до вимог пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі ПК України), на підставі наказів від 04 листопада 2015 року № 1954, від 12 листопада 2015 року № 2000, від 24 грудня 2015 року № 2193, від 29 грудня 2015 року № 2232, від 27 травня 2016 року № 702, від 06 червня 2016 року № 752, у відповідності до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г. від 06 жовтня 2015 року, співробітниками Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС Україна»), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 01 січня 2015 року по 30 вересня 2015 року.

За наслідком проведеної перевірки 30 червня 2016 року Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області складено акт № 2641/14-04/30622532 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Мегаполіс-Україна» (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна») (), з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період 01 січня 2015 року по 30 вересня 2015 року».

В свою чергу, вказаним актом встановлено порушення товариством норм податкового законодавства, зокрема:

- п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 198.5 ст. 198 ПК України, що призвело до заниження податку на додану вартість, на суму 200 207 664,00 грн.

- пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов'язання по акцизному податку з роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на суму 59 819 081,10 грн.

Не погоджуючись зі вказаним актом перевірки товариством подано до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області заперечення до нього від 06 липня 2016 року.

В свою чергу, Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області листом № 23464/7/14-04 від 11 липня 2016 року надано відповідь Товариству з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» на заперечення до акту перевірки, відповідно до якої висновки акту відповідають вимогам закону.

Внаслідок чого, на підставі виявлених порушень Тернопільською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 12 липня 2016 року № , яким товариству, за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 198.5 ст. 198 ПК України, згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 300 311 496,00 грн. (за основним платежем, на суму 200 207 664,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями, на суму 100 103 832,00 грн.).

- від 13 липня 2016 року № , яким товариству, за порушення пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України, згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, абз.4 п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, у розмірі 74 773 851,37 грн. (за основним платежем, на суму 59 819 081,10 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями, на суму 14 954 770,27 грн.).

Не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями-рішеннями, товариством оскаржено останні в адміністративному порядку та за наслідком отриманих відмов товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок щодо відсутності порушення податкового законодавства з боку позивача у спірних правовідносинах, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Між тим, пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

При цьому, 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» від 17 липня 2015 року № 655-VIII.

В свою чергу, вказаним законом доповнено підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пунктом 36, відповідно до якого, у разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов'язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Згідно п. 54.5. ст. 54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.157. п. 14.1. ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності;

Згідно п. 56.1. ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності отриманих Товариством з обмеженою відповідальністю «Тедіс Україна» податкових повідомлень-рішень, а саме: № від 12 липня 2016 року, яким товариству за порушення п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, п. 198.5 ст. 198 ПК України, згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість, у розмірі 300 311 496,00 грн. (за основним платежем, на суму 200 207 664,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями, на суму 100 103 832,00 грн.); № від 13 липня 2016 року, яким товариству за порушення пп. 215.3.10 п. 215.3 ст. 215 ПК України, згідно пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, абз.4 п. 123.1 ст. 123 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання по акцизному податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, у розмірі 74 773 851,37 грн. (за основним платежем, на суму 59 819 081,10 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями, на суму 14 954 770,27 грн.).

При цьому, вказані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акту перевірки Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області № 2641/14-04/30622532 від 30 червня 2016 року.

В свою чергу, відповідно до вказаного акту перевірки вбачається, що остання призначена на виконання ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2015 року, у кримінальному провадженні № 0000024 від 06 травня 2015 року.

В даному випадку, з вищевикладених норм вбачається, що прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення на підставі акту перевірки, що призначена під час розслідування кримінального провадження, відкритого до 01 вересня 2015 року, можливе лише протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Проте, із зібраних матеріалів у справі вбачається відсутність обвинувального вироку, або ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, які набрали законної сили у кримінальному провадженні № 0000024 від 06 травня 2015 року.

При цьому, податковим органом на підтвердження правомірності оскаржуваних у даній справі податкових повідомлень-рішень не надано до суду відповідних судових рішень, що набрали законної сили.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає передчасним прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень до винесення обвинувального вироку, або ухвали про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, які набрали законної сили у кримінальному провадженні № 0000024 від 06 травня 2015 року, що свідчить про їх протиправність.

В свою чергу, щодо виявлених актом перевірки порушень, що стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників ПДВ з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку).

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні документи, тобто податкові, видаткові накладні, рахунки, довіреності, акти виконаних робіт, акти прийому - передачі товарів, робіт, послуг оформлені на паперових носіях та при наявності таких обов'язкових реквізитів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що на формування спірних податкових зобов'язань позивача у перевіряємому періоді, вплинули його господарські операції з контрагентами ПП «Торгівля та Дистрибьюція», ТОВ «Аксент Пром», ТОВ «Буд-Інсайт», ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», ТОВ «Марлайн Трейд», ТОВ «МВК Трейд», ТОВ «СТДК Компані», ТОВ «Будівельно-Торгово-Транспортна Компанія», ТОВ «Aлекс Груп», ТОВ «Арес-Термінал», ТОВ «Контакт МКС», ТОВ «Конфорт».

Колегія суддів вважає, що необхідною умовою для визнання реальними проведені господарські операції є встановлення факту здійснення відповідних операцій, які мають бути підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Так, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що 01 серпня 2014 року між позивачем (в особі продавця) та ПП «Торгівля та Дистрибьюція» (в особі покупця) укладено договір поставки № 55-КЕ/14/КК, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.29-30 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_1, повноваження якої підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.31 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензії на здійснення оптової та роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.39-40 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.37 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими та товарно-транспортними накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.150-154 т. І; а.с.55-59 т. ІІ; а.с.90-272 т. ІІ; а.с.2-277 т. ІІІ; а.с.2-397 т. ІV; а.с.2-275 т. V; а.с.2-246 т. VІ; а.с.2-346 т. VІІІ; а.с.2-210 т. ІХ; а.с.2-10 т. ХІ; а.с.2-317 т. ХVІ).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с. 45-148 т. VІІ).

В свою чергу, посилання податкового органу на зібранні у ході розслідування кримінального провадження свідчення комірника підприємства ОСОБА_2, відповідно до яких останній заперечує факт отримання тютюнових виробів від позивача, є безпідставними, так як такі свідчення суперечать наданій товариством нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_2, відповідно до якої останній підтверджує факт отримання товару від позивача (а.с.64 т.І).

При цьому, податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, не надано до судів першої та апеляційної інстанції копій жодного вироку, винесеного у відповідному кримінальному провадженні, який на думку колегії є належним доказом у даній справі.

Більш того, відповідно до зібраних документів у справі вбачається, що окрім ОСОБА_2 отриманий від позивача товар приймали наступні особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, пояснень від яких податковим органом не зібрано.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання податкового органу на неможливість зберігання контрагентом отриманого від позивача товару у зазначених в первинних бухгалтерських документах місцях, так як такі пояснення спростовуються наявними у матеріалах справи довідками місць зберігання оптових партій тютюнових виробів (а.с. 41-43 т.І.).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс» (в особі покупця) 21 квітня 2015 року укладено договір поставки № 11910-3П/15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.66-67 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_10, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.69 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.71 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.72 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.172-227 т. ХVІІ).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.3-9 т. VІІ).

В свою чергу, є безпідставними посилання податкового органу на свідчення гр. ОСОБА_11, як колишнього керівника вказаного контрагента, що визнав його фіктивність, так як вказана особа не зазначається у первинних документах, зібраних у матеріалах справи, як керівник відповідного контрагента.

При цьому, податковим органом не надано до суду вироку у відповідній кримінальній справі, що підтверджує фіктивність даного контрагента.

Більш того, згідно наявного в матеріалах справи статуту ТОВ «Інтер-Пром-Сервіс», єдиним учасником вказаного товариства є лише його керівник ОСОБА_10 (а.с. 142 т. І).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «СТДК Компані», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «СТДК Компані» (в особі покупця) 08 червня 2015 року укладено договір поставки № 15938-МА/15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.75-76 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_12, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.78 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.79 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.80 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.2-56 т. ХV).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.36-38 т. VІІ), а також прибутковими касовими ордерами (а.с.149-153 т. VІІ).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «Марлайн Трейд», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «Марлайн Трейд» (в особі покупця) 22 грудня 2014 року укладено договір поставки № 31496-МА/14, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.82-83 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_13, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.85 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.86 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.87 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.113-232 т. ХІ).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.13-14 т. VІІ), а також прибутковими касовими ордерами (а.с.154-257 т. VІІ).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «Будівельно-Торгово-Транспортна Компанія», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «Будівельно-Торгово-Транспортна Компанія» (в особі покупця) 05 серпня 2015 року укладено договір поставки № 21686-ЗП/15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.90-91 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_14, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій (а.с.93 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.94 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.95 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.42-245 т. ХІІ).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.10-12 т. VІІ).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «Конфорт», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «Конфорт» (в особі покупця) 12 травня 2015 року укладено договір поставки № 13540-ДП/15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.98-99 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_15, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.101 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.102 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.103 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.212-276 т. ІХ).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.15-19 т. VІІ).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «Контакт МКС», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «Контакт МКС» (в особі покупця) 26 лютого 2015 року укладено договір поставки № 5981-ДП/15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.105-106 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_16, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.108 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.109-110 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.111 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.2-125 т. ХІV).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.20-26 т. VІІ).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «Арес-Термінал», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «Арес-Термінал» (в особі покупця) 02 квітня 2015 року укладено договір поставки № 9995-ДП/15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.113-114 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_17, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.116 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.117 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.118 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.2-54 т. ХVІІІ).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.27-28 т. VІІ).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «Алекс Групп», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «Алекс Групп» (в особі покупця) 30 січня 2015 року укладено договір поставки № 3182-ДП/15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.120-121 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_18, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.123 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.124 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.125 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.12-111 т. ХІ).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.29-35 т. VІІ).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «МВК Трейд», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «МВК Трейд» (в особі покупця) 23 квітня 2015 року укладено договір поставки № 12110-ДП/15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.127-128 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_19, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.131 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.132, 135 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.133 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.2-334 т. ХІІІ).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.29-47 т. VІІ).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «Буд-Інсайт», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «Буд-Інсайт» (в особі покупця) 13 лютого 2015 року укладено договір поставки № 4751-ДП/15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.136-137 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_20, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.139 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.140 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.141 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.127-234 т. ХІV).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.48-62 т. VІІ).

В свою чергу, є безпідставними посилання податкового органу на відсутність в Україні керівника вказаного контрагента ОСОБА_21 з 2012 року, відповідно до наявної оперативної інформації, так як вказана особа не зазначається у первинних документах, зібраних у матеріалах справи, як керівник відповідного контрагента.

При цьому, податковим органом не надано до суду відповідної оперативної інформації, а також доказів участі вказаної особи у діяльності контрагента.

Більш того, згідно наявного в матеріалах справи статуту ТОВ «Буд-Інсайт», єдиним учасником вказаного товариства є лише його керівник ОСОБА_20 (а.с. 142 т.І).

Щодо проведених господарських операцій товариства з контрагентом ТОВ «Аксент Пром», колегією суддів встановлено наступне.

Так, між позивачем (в особі продавця) та ТОВ «Аксент Пром» (в особі покупця) 19 березня 2015 року укладено договір поставки № 8155-ДП/15, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передавати тютюнові або інші вироби (товар) у власність покупця відповідно до його замовлення (замовлень), а покупець зобов'язується приймати та оплачувати товар. Придбаний покупцем за договором товар буде в подальшому реалізовуватися через об'єкти торгівлі покупця. (а.с.143-144 т. І).

В свою чергу, вказаний договір зі сторони контрагента підписаний директором ОСОБА_22, повноваження якого підтверджено наданою випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.146 т. І).

При цьому, відповідний контрагент під час проведення спірних господарських операцій мав ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами (а.с.147 т. І).

Також, згідно витягу з реєстру платників податку на додану вартість, вказаний контрагент був платником відповідного податку під час проведення спірних господарських операцій (а.с.148 т. І).

В даному випадку, факт постачання товару, відповідно до умов укладеного договору зі вказаним контрагентом підтверджується складеними видатковими накладними, а також довіреностями на отримання відповідного товару (а.с.127-234 т. ХІV).

Факт здійснення оплати отриманого товару підтверджується наданими банківськими документами (а.с.48-62 т. VІІ).

Крім того, на підтвердження фактичного виконання умов вказаних договорів товариством надано до суду подорожні листи, що виписувались останнім під час здійснення постачання товарів (а.с.2-478 т. Х).

В даному випадку, колегія суддів зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В свою чергу, із зібраних судом доказів вбачається, що факт реальності проведення спірних господарських операцій підтверджується наявними первинними бухгалтерськими документами, які складено у відповідності до вимог чинного законодавства.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у справах з приводу оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до відповідальності, а перевіряється виключно законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати оскаржуване рішення або відмовити у цьому.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

В даному випадку, обов'язок щодо доказування правомірності оскаржуваних податкових-повідомлень рішень покладається на податковий орган, як на суб'єкта владних повноважень, що заперечує проти задоволення адміністративного позову.

При цьому, висновки про нереальність господарських операцій з поставки товарів та надання послуг мають підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами.

Так, з акту перевірки податкового органу вбачається, що фактичною підставою для нарахування товариству податкових зобов'язань за результатом проведених спірних господарських операцій став факт виявлення відсутності певних основних засобів та великої кількості трудових ресурсів у контрагентів позивача, а також наявність зареєстрованих кримінальних проваджень стосовно їхніх посадових осіб.

Колегія суддів вважає, що відсутність у підприємств-контрагентів певних основних засобів та великої кількості працівників не може свідчити про фіктивність проведених господарських операцій, за наявності достатніх доказів, що містять відомості про господарську операцію та розкривають її зміст.

При цьому, контрагенти позивача не позбавлені права залучати до проведення робіт тимчасово найманих працівників, орендувати приміщення та інші основні засоби.

Більш того, податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, який повинен довести правомірність своїх рішень, не надано до суду жодного належного доказу, що підтверджує відсутність основних засобів у контрагентів позивача станом на час проведення спірних операцій, а також не надано доказів проведення податкових перевірок вказаних контрагента у перевіряємому періоді по взаємовідносинам з позивачем.

В свою чергу, чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку обов'язку донарахування йому певних податкових зобов'язання від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб'єктами господарювання, зокрема його контрагентами.

При цьому, будь-які недоліки в наданих позивачем первинних бухгалтерських документах, при їхній наявності та в сукупності з іншими доказами, які підтверджують факт отримання товарів та робіт, не є підставою для нарахування йому податкових зобов'язань.

Крім того, не приймаються посилання податкового органу на наявність кримінальних проваджень стосовно посадових осіб контрагентів позивача, а також на надані відомості та докази, що зібрані в ході досудового слідства у кримінальних справах, так як такі відомості стосовно контрагентів позивача не є належними доказами у розумінні положень КАС України, а як наслідок не можуть бути підставами для донарахування йому податкових зобов'язань.

В даному випадку, податковим органом, як суб'єктом владних повноважень, не надано до судів першої та апеляційної інстанції копій жодного вироку, який на думку колегії є належним доказом у справі, з метою підтвердження правомірності прийняття оскаржуваних податкових-повідомлень рішень.

Також, є необґрунтованими посилання податкового органу на вилучені в ході розгляду кримінального провадження у позивача видаткові накладні, які не зазначалися останнім в регістрах бухгалтерського обліку, так як такі накладні, всупереч вимог КАС України не надавались податковим органом до суду, з метою обґрунтування правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень.

В частині виявлених порушень порядку сплати товариством акцизного податку, у зв'язку з встановленням податковим органом фактичного нездійснення оптових поставок тютюнових виробів за вищевказаними договорами, внаслідок якого ним зроблено висновок, що вказані тютюнові вироби реалізовано позивачем у роздрібній торгівлі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пп. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213 ПК України, об'єктами оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

В свою чергу, враховуючи, що колегією суддів підтверджено факт реальності здійснення оптових поставок тютюнових виробів контрагентам позивача за вищевказаними договорами поставки, а податковим органом не надано до суду доказів здійснення товариством роздрібного продажу відповідних тютюнових виробів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача у спірних правовідносинах, а як наслідок погоджується з необхідністю скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 квітня 2017 року відкрито апеляційне провадження та відстрочено апелянту сплату судового збору до прийняття даного рішення, у сумі 6 188 908,23 грн.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Тернопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017 року - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Тернопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області відстрочений судовий збір за подання апеляційної скарги на користь Державної судової адміністрації України, у сумі 6 188 908,23 грн. (шість мільйонів сто вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот вісім гривень та двадцять три копійки), на реквізити: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код ЄДРПОУ отримувача - 37993783; банк отримувача - ГУДКСУ в м. Києві; код банку отримувача - 820019; № рахунку отримувача - 0001; код класифікації доходів бюджету - 22030106; призначення платежу - судовий збір, за апеляційною скаргою Тернопільської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складання рішення у повному обсязі, згідно ст. 160 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 14 липня 2017 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.Г. Федусик

Т.М. Танасогло