Справа № 753/8012/17
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 753/8012/17 Головуючий у 1-й інстанції: Комаревцева Л.В.
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Парінов А.Б.

розглянув в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м.Києва від 08 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,

УСТАНОВИВ :

Позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії.

Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 08 червня 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, а також те, що відсутні клопотання сторін про розгляд справи за їх участю, колегія суддів ухвалила про апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач з 13.12.2010 отримує пенсію за віком призначену відповідно до ЗУ «Про державну службу».

04.04.2016 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з адміністративним позовом щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва здійснити розрахунок та виплату пенсії з урахуванням включення до складових заробітної плати при призначенні їй у грудні 2010 року пенсії сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних свят та ювілейних дат, індексації заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії та з яких сплачено страхові внески, відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на момент виникнення права на призначення (перерахунку) пенсії та компенсувати з 04.10.2015 року втрати частини пенсії шляхом виплати її з урахуванням фактично отриманих сум.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30.09.2016 року в справі № 753/6592/16 позов задоволено та зобов'язано управління з 04.10.2015 року провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії з урахуванням інших виплат, на які нараховувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (матеріальної допомоги на оздоровлення, іншої матеріальної допомоги, премій та індексації сум заробітної плати від 04.04.2016 року № 81-Б та від 10.12.2010 року № 52 про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, з урахуванням виплачених сум.

Листами від 02.03.2017 № 3723/14/К-225 та від 28.03.2017 від 5233/14/К-225/1 року Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача, що на виконання постанови суду проведено перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000, із змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112 , відповідно до яких з 24.04.2014 надбавки та премії враховуються за 60 місяців.

Позивач вважаючи протиправним застосування пенсійним органом при проведенні перерахунку пенсії вказаної норми, звернулася з даним позовом в суд, оскаржуючи бездіяльність відповідача щодо належного виконання судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем вчинено всі дії на виконання постанови суду, в межах своїх повноважень та у відповідності із чинним законодавством .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, але з інших підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами пункту другого частини четвертої статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Згідно із ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, зокрема з поміж іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обрав свій захист шляхом подання позову про визнання неправомірними дій пенсійного органу щодо виконання рішення суду та в його обґрунтування посилається на неналежне виконання відповідачем постанови Дарницького районного суду м. Києва від 30.09.2016 року в повному обсязі.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами перейшли до стадії виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 2, 4 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до ст.267 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов'язання суб'єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Згідно до вимог ч.9 ст.267 КАС України, особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Таким чином, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов'язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у справі № 753/6592/16 була правомірність дій пенсійного органу щодо відмови здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум інших виплат з яких були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, і які не були враховані при первісному призначенні пенсії.

Лівобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання постанови суду проведено перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000, із змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 112, відповідно до яких з 24.04.2014 надбавки та премії враховуються за 60 місяців.

Натомість, за рішенням суду у справі № 753/6592/16 відповідач повинен був здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії за правилами і в порядку, що застосовувався на час призначення, але із урахуванням сум додаткових виплат, які не були включені у первісну довідку про заробітну плату.

Отже, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаної постанови Дарницького районного суду м. Києва від 30.09.2016 року, порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду в порядку ст. 267 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред'являти новий адміністративний позов.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в разі якщо судове рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання, то відповідно до ч.1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, такі особи мають право звернутися із заявою про роз'яснення такого судового рішення.

Таким чином, в даному випадку позивачем неправильно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану постанову слід змінити в частині мотивування підстав відмови в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, змінити постанову суду. За ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 197, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дарницького районного суду м.Києва від 08 червня 2017 року змінити в мотивувальній частині.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя А.Б.Парінов

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.