Справа № 823/515/17
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/515/17 Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кузьмишиної О.М. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Качак Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Черкаської області та Генеральної прокуратури України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними дії Прокуратури Черкаської області та Генеральної прокуратури України щодо невиплати грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» та зобов'язати виплатити вказану допомогу.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Прокуратура Черкаської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про залишення адміністративного позову без розгляду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що на час звільнення ОСОБА_2 зі служби Законом України «Про прокуратуру» не було передбачено виплату грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію. Також апелянт посилається на те, що ОСОБА_2 пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Під час судового засідання представник Прокуратури Черкаської області підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування - відсутні.

Представник Генеральної прокуратури України пояснила, що погоджується із доводами апеляційної скарги Прокуратури Черкаської області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області задовольнити частково, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року - скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову виходячи із наступного.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд встановив, що у період з 23 червня 2000 року по 22 квітня 2014 року ОСОБА_2 працював в органах прокуратури Черкаської області. Наказом прокурора Черкаської області від 22 квітня 2014 року № 293к позивач був звільнений з посади слідчого з особливо важливих справ слідчого відділу слідчого управління прокуратури Черкаської області на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, наказом прокурора Черкаської області від 28 квітня 2014 року № 317к позивачу була призначена виплата грошової допомоги у розмірі 13-місячного заробітку з якого обчислена пенсія відповідно до ч. 16 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру».

Проте, наказом в.о. прокурора Черкаської області від 30 жовтня 2014 року № 937к наказ № 317к від 28 квітня 2014 року щодо призначення позивачу грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років був скасований.

ОСОБА_2 21 листопада 2016 року звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про виплату грошової допомоги.

Листом першого заступника Генерального прокурора України від 23 січня 2017 № 18-66вих-17 позивачу було повідомлено про відсутність підстав для виплати грошової допомоги у зв'язку з виходом на пенсію.

Не погоджуючись із такими діями та рішеннями Прокуратури Черкаської області та Генеральної прокуратури України, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що на час звільнення позивача з роботи, положеннями ч. 16 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» було передбачено виплату грошової допомоги. Обґрунтовуючи такий висновок суд першої інстанції посилався на постанову Верховного Суду України від 17 травня 2016 року у справі № 21-569а16. Також суд першої інстанції зазначив, що строк звернення до суду з даним адміністративним позовом не застосовується.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на отримання грошової допомоги при виході на пенсію за вислугою років, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Положеннями ч. 16 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII у редакції, чинній до набрання чинності Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», було передбачено, що прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» було передбачено виключення із Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII вказаної норми права.

Прикінцеві положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» передбачали, що зміни, які внесені до інших законів набирають чинності з різних дат.

Позивач вважає, що положення вказаного Закону, яким була виключена ч. 16 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII набули чинності з 01 травня 2014 року, а відповідачі - з 01 квітня 2014 року.

Оскільки ОСОБА_2 був звільнений з посади із 22 квітня 2014 року, з'ясування дати набрання чинності відповідних змін є предметом доказування у даній справі.

Під час розгляду та вирішення даної справи суд першої інстанції керувався висновком Верховного Суду України від 17 травня 2016 року у справі № 21-569а16. У вказаному рішенні зазначено, що зміни, якими, зокрема, було виключено ч. 16 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII, набрали чинності з 01 травня 2014 року.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Колегія суддів вважає необхідним відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України у справі № 21-569а16 з таких підстав.

Положеннями пункту 3 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» було передбачено внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII.

У підпункті 3 пункту 3 розділу II вказаного Закону зазначено:

« 3) у статті 501:

у частинах другій і п'ятій цифри « 80» замінити цифрами « 70»;

частину шістнадцяту виключити».

Згідно з п. 2 розділу ІV «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім, зокрема, абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 травня 2014 року.

Зазначені норми права вказують на те, що частину 16 було виключено зі ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII саме із 01 квітня 2014 року, а не 01 травня 2014 року.

Зміст абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набирає чинності із 01 травня 2014 року складається із словосполучення «у частинах другій і п'ятій цифри « 80» замінити цифрами « 70»».

Натомість словосполучення «частину шістнадцяту виключити» містяться у абзаці третьому підпункту 3 пункту 3 розділу II вказаного Закону, який набирає чинності з 01 квітня 2014 року.

Відтак, частину 16 було виключено зі ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII саме із 01 квітня 2014 року.

Вказаний підхід до застосування абзацу другого пункту 2 розділу ІV «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» відповідає звичайній практиці викладення тексту законів України, а також узгоджується зі змістом змін, які були внесені цим Законом до інших нормативно-правових актів.

Так, відповідно до абзацу 2 п. 2 розділу ІV «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» зміни, передбачені розділами II і III, набирають чинності з 1 квітня 2014 року, крім, абзацу другого підпункту 3 пункту 3 (внесені зміни до Закону України «Про прокуратуру»), підпунктів 2 і 3 пункту 8 (внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»), пункту 23 (внесені зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»), абзацу другого підпункту 2 пункту 24 (внесені зміни до Закону України «Про державну службу»), пункту 25 (внесені зміни до Закону України «Про статус народного депутата України»), підпункту 2 пункту 28 (внесені зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів») розділу II цього Закону, які набирають чинності з 1 травня 2014 року.

Зазначені положення Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», крім підпунктів 2 і 3 пункту 8 розділу II цього Закону, передбачають внесення змін до законів України «Про прокуратуру», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», які полягають у заміні цифри « 80» на цифру « 70».

Іншими пунктами, крім зазначених у абзаці 2 п. 2 розділу ІV «Прикінцеві положення», Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» не передбачалося внесення змін до законів, які б полягали у заміні цифри «80» на цифру « 70».

Таким чином, положення абзацу 2 п. 2 розділу ІV «Прикінцеві положення» вказаного Закону фактично передбачають, що однотипні зміни до законів України «Про прокуратуру», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державну службу», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів» набирають чинності одночасно - з 01 травня 2014 року.

Зазначені обставини додатково вказують на те, що зміст абзацу другого підпункту 3 пункту 3 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» складає словосполучення «у частинах другій і п'ятій цифри « 80» замінити цифрами « 70», а словосполучення «частину шістнадцяту виключити» містяться у абзаці третьому підпункту 3 пункту 3 розділу II вказаного Закону.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ч. 16 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII втратила чинність з 01 квітня 2014 року.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_2 був звільнений з органів прокуратури із 22 квітня 2014 року, тобто після втрати чинності нормою права, яка передбачала виплату прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності грошової допомоги у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_2 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, Прокуратура Черкаської області просила суд залишити адміністративний позов без розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 185 КАС України в апеляційній скарзі на постанову суду були включені заперечення на ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Свої вимоги апелянт обґрунтував тим, що суд першої інстанції помилково застосував до даних правовідносин ч. 2 ст. 233 КЗпП України, адже грошова допомога, що була передбачена ч. 16 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII, не є заробітною платою у розумінні ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ст. 94 КЗпП України.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення ч. 2 ст. 233 КЗпП України.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст.ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

У п. 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, строк звернення до суду з якими не обмежується будь яким-строком. Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Грошова допомога прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності за своїм змістом є державною гарантією, що була передбачена спеціальним законом для окремої категорії посад.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України мотивуються письмово, підписуються окремо суддями Конституційного Суду України, які голосували за їх прийняття і які голосували проти їх прийняття, та оприлюднюються. Вони є остаточними і не підлягають оскарженню.

Відповідно до ст. 69 вказаного Закону рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

З огляду на встановлену Конституційним Судом України сутність заробітної плати, яка за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належить працівникові, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач може звернутися до суду з позовом щодо виплати йому зазначеної грошової допомоги без обмеження будь-яким строком.

За таких обставин, підстави для залишення адміністративного позову ОСОБА_2 без розгляду - відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Прокуратури Черкаської області частково спростовують висновки суду першої інстанції, є підставою для скасування постанови суду від 24 квітня 2017 року та прийняття ново рішення про відмову у задоволенні позову.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області задовольнити частково, постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року - скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області - задовольнити частково.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді О.М. Кузьмишина

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 21 липня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Кузьмишина О.М.

Файдюк В.В.