Справа № 815/1141/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1141/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1 (представник за довіреністю)

відповідач: не з`явився

третя особа: ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом дочірнього підприємства "Украгросоюз" до Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача селянське (фермерське) господарство "Задум", ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29394345 від 25.04.2016р., -

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 04 липня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов дочірнього підприємства "Украгросоюз" до Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Селянське фермерське господарство "Задум", ОСОБА_3, в якому позивач просить скасувати рішення Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29394345 від 25.04.2016р., яким зареєстровано 22.04.2016р. (номер запису 14300449) право оренди земельної ділянки строком на 10 років за Селянським фермерським господарством "Задум" згідно договору оренди земельної ділянки від 24.03.2016р., укладеного з власником ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.09.2007р. між ДП "Украгросоюз" та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки строком до 31.12.2018р. Зазначений договір було у встановленому порядку зареєстровано. Поряд з цим позивач дізнався, що належну йому на праві користування земельну ділянку передано в користування іншому орендарю - Селянському фермерському господарству "Задум" та 22.04.2016р. за останнім зареєстровано право оренди тієї ж земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1), згідно договору оренди земельної ділянки від 24.03.2016р., укладеного з орендодавцем ОСОБА_3 Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки державним реєстратором проведено подвійну реєстрацію права оренди на одну і ту ж земельну ділянку.

Від відповідача надійшли письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 33-35), в яких в обґрунтування правової позиції зазначено, 22.04.2016р. селянським фермерським господарством «Задум» подано заяву про державну реєстрацію іншого речового права, а саме договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_3 та СФГ «Задум». Керуючись вимогами п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було встановлено відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Крім того, згідно п. 4 ч.3 ст.10 вказаного Закону під час проведення реєстраційних дій використано відомості Державного земельного кадастру, а саме в режимі читання сформовано витяг з Державного земельного кадастру. Відтак, на думку відповідача, на підставі здійснення відповідних пошуків та не виявлення суперечностей між заявленим та вже зареєстрованим речовим правом державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації правомірно прийнято рішення про державну реєстрацію іншого речового права № 29394345 від 25.04.2016 р., на підставі якого в подальшому проведено державну реєстрацію іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1) строком на 10 років, згідно договору оренди земельної ділянки б/н від 24.03.2016 р. укладеного між ОСОБА_3 та СФГ «Задум».

У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання явку представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Представник третьої особи СФГ «Задум» проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових поясненнях. Одним із основних доводів, на які посилається представник, є відсутність державної реєстрації договору оренди, укладеного між ОСОБА_3 та СФГ «Задум», що в свою чергу свідчить про відсутність права оренди, а відтак і права звертатись до суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно. Про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень проти позову не надав.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

20.09.2007р. між ДП "Украгросоюз" (Орендар) та ОСОБА_3 (Орендодавець) укладено договір оренди землі строком на 5 років (а.с. 10-12).

За умовами цього договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2, 91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області.

На виконання договору Орендодавцем та Орендарем складено та підписано акт прийому - передачі земельної ділянки від 20.09.2007р. (а.с. 13).

01.09.2008р. між сторонами укладено додаткову угоду, якою до договору оренди землі від 20.09.2007р. внесено зміни, зокрема, викладено п.8 договору у новій редакції: « 8. Договір укладено на строк до 31.12.2018 р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 10 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію» (а.с. 14).

Пунктом 43 договору оренди землі від 20.09.2007 р. передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий в орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію - Центр ДЗК при Держкомземі України.

Договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) від 20.09.2007р., укладений між ДП "Украгросоюз" та ОСОБА_3, зареєстровано в Ананьївському райвідділі Одеської регіональної філії Державного підприємства "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 33 від 15.04.2009р.

03.07.2017р. (вх. № ЕП/2470/17) від Відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшов лист, в якому повідомлено, що додаткова угода від 01.09.2008р. до договору оренди від 20.09.2007р. станом на 15.08.2011р. не зареєстрована (дата закриття книги реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі) (а.с. 147).

Разом з цим, судом з'ясовано, що право оренди щодо земельної ділянки за кадастровим номером: НОМЕР_1 зареєстровано за Селянським фермерським господарством "Задум" відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації ОСОБА_5: індексний номер 29394345 від 25.04.2016р. (а.с. 46).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV), - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 ч.1 ст. 4 Закону № 1952-IV передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі, на час укладення позивачем договору оренди земельної ділянки, регулювалися, зокрема, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998 № 161-XIV, Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25.12.1998р., Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 174 від 02.07.2003 р., Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 р.

Відповідно до ч. 1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про оренду землі" № 161-XIV від 06.10.1998р. (у редакції, чинній на момент укладення позивачем договору оренди) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оренду землі", укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок (далі - договори оренди), на час укладення позивачем зазначених договорів оренди, були визначені Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 2073 від 25.12.1998р .

Відповідно до п. 2 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073 (у редакції, чинній на час укладення позивачем договору, надалі - Порядок № 2073), державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Відповідно до п.п. 3, 4 Порядку № 2073 державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів.

19.04.2017р. (вхід. № ЕП/1474/17) від Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області надійшов лист, яким повідомлено про відсутність інформації щодо реєстрації договору оренди землі від 20.09.2007р. та додаткової угоди до договору оренди від 01.09.2008р., укладених між ОСОБА_3 та ДП "Украгросоюз" (а.с. 95).

Згідно пунктів 12, 13 Порядку № 2073 факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Книга записів державної реєстрації договорів оренди землі ведеться окремо в розрізі кожної сільської, селищної, міської ради, а також у розрізі Київської, Севастопольської міської державної адміністрації. Книга прошнуровується, засвідчується підписами сільського, селищного, міського голови та начальника районного відділу, міського управління (відділу) земельних ресурсів і скріплюється печатками.

Датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації (п. 14 Порядку № 2073).

Відповідно до п.1.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 174 від 02.07.2003 р. (далі - Порядок № 174) (чинного на момент укладення позивачем договору) адміністратор державного земельного кадастру - Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах, що забезпечує створення та функціонування державного реєстру земель, відповідає за достовірність і збереження даних, захист від несанкціонованого доступу та руйнування бази даних АС ДЗК, має прямий повний доступ до бази даних ДЗК.

Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Пунктом 4.2 Порядку № 174 визначено, що державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

Книга реєстрації складається з окремих розділів: розділ 1 - Записи державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку фізичних осіб ; розділ 2 - Записи державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку юридичних осіб ; розділ 3 - Записи державної реєстрації державних актів на право постійного користування земельною ділянкою; розділ 4 - Записи державної реєстрації договорів оренди землі (п. 5.1 Порядку № 174).

Дані для формування Поземельної книги вносяться до бази даних АС ДЗК після внесення записів до книги реєстрації (п. 12.3 Порядку № 174).

В силу приписів п.3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 р., державна реєстрація договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених правових норм суд дійшов висновку, що державна реєстрація договорів оренди землі, відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення позивачем договору оренди земельних ділянок, здійснювалась шляхом відповідного запису у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі.

Як вбачається з матеріалів справи, Поземельна книга земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) не містить записів державної реєстрації договорів оренди землі дочірнього підприємства "Украгросоюз", а в розділі 4 Поземельної книги міститься запис державної реєстрації речового права на нерухоме майно - права оренди земельної ділянки площею 2,9091 га (кадастровий номер НОМЕР_1) (а.с. 155-194).

Судом досліджено копії книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договору оренди землі, копії з яких долучено до матеріалів справи, де міститься запис щодо реєстрації договору оренди землі від 20.09.2007 р. укладеного між ДП "Украгросоюз" та ОСОБА_3 (а.с. 194-197). Однак відсутній запис про реєстрацію додаткової угоди до нього від 01.09.2008р. Тобто остання не набрала чинності, враховуючи, що не була зареєстрована у встановленому порядку.

Встановлені обставини свідчать про те, що договір оренди земельної ділянки від 20.09.2007р. набрав чинності з моменту його державної реєстрації, строк його дії закінчився 20.09.2012р.

Відповідно до п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державний земельний кадастр» у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

Позивачем не доводилось, що відомості про оренду дочірнім підприємством "Украгросоюз" земельної ділянки площею 2,9091 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за адресою: Одеська область, Ананьївський район, Долинська сільська рада, переносились до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку.

В Державному земельному кадастрі містяться відомості про оренду селянським (фермерським) господарством "Задум" земельної ділянки площею 2,9091 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за адресою: Одеська область, Ананьївський район, Долинська сільська рада (а.с. 149-154).

Статтею 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Об'єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Для розкриття цих категорій необхідно звернути увагу на Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 ЦПК України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 (справа N 1-10/2004). Системний аналіз, який проведено Конституційним Судом України, свідчить, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

З урахуванням наведених вище міркувань Конституційний Суд України вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Враховуючи, що строк договору оренди землі від 20.09.2007р. укладеного між ДП "Украгросоюз" та ОСОБА_3, закінчився 20.09.2012р., оскільки був укладений на 5-річний термін, беручи до уваги, що у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договору оренди землі, відсутній запис про реєстрацію додаткової угоди від 01.09.2008р. до договору оренди землі від 20.09.2007р. укладеного між ДП "Украгросоюз" та ОСОБА_3, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29394345 від 25.04.2016р. не створює жодних юридичних наслідків для позивача та не порушує його законних прав та інтересів.

У судовому засіданні представниками позивача та третьої особи зазначено про відсутність спору про право користування земельною ділянкою (кадастровий номер НОМЕР_1), та судом з матеріалів справи наявності такого спору не встановлено.

У ході судового розгляду було встановлено, що у 2016 року СФГ «Задум» звернулося до Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо іншого речового права), а саме реєстрацію виникнення права оренди земельної ділянки (а.с. 37).

Заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень розглянуто державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації ОСОБА_5 та прийнято рішення № 2939445 від 25.04.2016р. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с/рада Долинська, кадастровий номер: НОМЕР_1 за СФГ «Задум» (а.с. 46).

Згідно п.1 ч.3 ст. 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов'язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Отже, враховуючи норми Закону № 1952-IV в редакції, чинній на час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29394345 від 25.04.2016р., державному реєстратору надано право безпосереднього доступу до даних Державного земельного кадастру та не зобов'язано останнього здійснювати запити до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав на земельні ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер: НОМЕР_1) строком на 10 років укладено між ОСОБА_3 та СФГ «Задум» 24.03.2016р. (а.с. 42).

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень.

Взаємодія органу державної реєстрації прав та органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру передбачена статтею 33 Закону № 1952-IV, відповідно до якої державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки має безпосередній доступ та користується відомостями Державного земельного кадастру у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Для посадових осіб органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформація з Державного реєстру прав у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законом, надається в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав відповідно до частини третьої статті 32 цього Закону.

Згідно п.19 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015р., Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29394345 від 25.04.2016р., яким зареєстровано 22.04.2016р. (номер запису 14300449) право оренди земельної ділянки строком на 10 років за Селянським фермерським господарством "Задум" згідно договору оренди земельної ділянки від 24.03.2016р., укладеного з власником ОСОБА_3 прийнято відповідачем у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

На підставі ст.ст. 10, 11 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними, а вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши докази наявні в матеріалах справи та приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги дочірнього підприємства "Украгросоюз" є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову дочірнього підприємства "Украгросоюз" до Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача селянське (фермерське) господарство "Задум", ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29394345 від 25.04.2016р.,- відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10.07.2017 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

У задоволенні адміністративного позову дочірнього підприємства "Украгросоюз" до Центру надання адміністративних послуг Ананьївської районної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача селянське (фермерське) господарство "Задум", ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29394345 від 25.04.2016р.,- відмовити.

10 липня 2017 року.