Справа № 806/1638/17
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м.Житомир справа № 806/1638/17

категорія 6.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

за участю: секретар судового засідання Добровольська Н.А. ,

представник прокуратури Вихристюк О.Л.,

представник позивача Снісар Б.Ю.,

представник відповідача Польова Л.Д.,

представники третьої особи Біляк Л.О., Матківська О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Виконувача обов'язків керівника Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації, Ружинської районної державної адміністрації, до Відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, Третя особа: Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ружинський" про визнання протиправним та скасування рішення №2359424 від 17.05.2013 року, визнання свідоцтва нечинним,

встановив:

Виконувач обов'язків керівника Бердичівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної державної адміністрації та Ружинської районної державної адміністрації звернувся з позовом до Відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення №2359424 від 17.05.2013 року, визнання свідоцтва нечинним.

В судовому засіданні представник прокуратури позовні вимоги підтримала в повному обсязі і зазначила, що відсутні жодні, передбачені чинним законодавством документи, щодо підтвердження права власності СВК "Ружинський" на об'єкт нерухомого майна у вигляді гідроспоруди "Старий садок-2" за адресою Житомирська область, Ружинський район, смт.Ружин, вул.Колгоспна,1-в. Представник зазначила, що при проведенні державної реєстрації не було враховано, що вказана споруда від реорганізованого КСП ім.Леніна СВК "Ружинський" передавалася виключно на баланс, а не у власність.

Така протиправна державна реєстрація призвела до порушень прав держави в особі Житомирської обласної та Ружинської районної державних адміністрацій, так як фактично позбавило державу в особі вказаних органів розпоряджатися землями водного фонду, на яких розміщена гідроспоруда.

Представник Житомирської обласної державної адміністрації позовні вимоги органу прокуратури не підтримав і зазначив, що оскаржувана реєстраційна дія не призвела до порушень жодних прав держави.

Представник Ружинської районної державної адміністрації в судове засідання не прибув, направив суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Відповідача по даній справі, Відділу державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області, в судовому засіданні проти позову заперечила і зазначила, що оскаржувана реєстраційна дія з одночасною видачею свідоцтва про право власності була проведена у повній відповідності до вимог чинного законодавства. На думку представника Відповідача, право власності СВК "Ружинський" на спірну споруду ґрунтується на рішенні зборів співвласників майнових паїв реорганізованого КСП ім.Леніна (протокол №1 від 20.02.2004року) про передачу вказаної гідроспоруди у власність СВК "Ружинський" як підприємства - правонаступника. Вказаний протокол із додатком №6 був долучений до матеріалів реєстраційної справи і був вилучений правоохоронними органами.

Представники Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ружинський", Третьої особи по справі, проти позову заперечили і зазначили, що СВК "Ружинський" є єдиним підприємством - правонаступником реорганізованого КСП ім.Леніна. Враховуючи, що гідроспоруда "Старий садок-2" не підлягає майновому розпаюванню між членами КСП, рішеннями зборів співвласників майнових паїв реорганізованого КСП ім.Леніна вказана гідроспоруда спочатку була передана на баланс СВК "Ружинський", а в подальшому - у власність. Вказаний об'єкт нерухомого майна не проходив державної реєстрації з моменту його будівництва, а тому після виготовлення в 2012році технічного паспорту та встановлення адреси в травні 2013році всі необхідні документи були подані для проведення державної реєстрації.

Представники Третьої особи вважають, що оскаржувана державна реєстрація цієї споруди проведена у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Земельна ділянка водного фонду, на якій розташована споруда, ще з 21.11.2001року перебуває в оренді СВК "Ружинський" з терміном до 21.12.2034року. Вказане майно ніколи не відносилося до державної власності, а тому жодних прав держави при його реєстрації не порушено. Від розгляду заявленого клопотання про закриття провадження у справі відмовилися.

Розглянувши подані Позивачем документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача, заперечення представників Відповідача і Третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав державної реєстрації речових прав на нерухоме майно регулюються правовими нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV (надалі - Закон N1952-IV), що були чинні на день виникнення спору.

Безспірно, за приписами ч.1 ст.4 Закону N1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі право власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст.5 Закону N1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що в розумінні зазначених вимог Закону N1952-IV гідроспоруда "Старий садок-2" за адресою Житомирська область, Ружинський район, смт.Ружин, вул.Колгоспна,1-в, є об'єктом нерухомого майна, право власності на яке підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі прав.

Ця обставина підтверджується дослідженим судом технічним паспортом на вказану гідроспоруду.

Судом встановлено та визнається сторонами, що 17.05.2013року (запис про речове право № 1531323) державним реєстратором Реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції проведено державну реєстрацію права власності Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ружинський" на вказану гідроспоруду (рішення про державну реєстрацію за індексним номером 3685627 від 05.07.2013року. Одночасно на підтвердження такої державної реєстрації відповідно до вимог ст.18 Закону N1952-IV було видано оскаржуване свідоцтво про право власності (а.с.16,37).

Суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до правомірності вказаної державної реєстрації.

Як зазначено в позові, вказана державна реєстрація проведена без жодного належного документу на підтвердження права власності СВК "Ружинський" на вказану гідроспоруду.

Такі доводи органу прокуратури та його представника в суді не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень визначені правовими нормами ст.19 Закону N1952-IV.

Разом з тим, перелік таких підстав не є вичерпним. Як зазначено в п.6 ч.1 ст.19 цього ж Закону N1952-IV, державна реєстрація прав проводиться також на підставі інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Судом встановлено та визнається сторонами, що спірна гідроспоруда входила до складу майна, що підлягало розпаюванню, бувшого реорганізованого КСП ім.Леніна за інвентарним номером 138 як гребля бригади №1 (молодий садок) (а.с.56).

В звязку з цим при вирішенні спору підлягають застосуванню також положення нормативно-правових актів, які регулюють майнові, пайові відносини членів колективних сільськогосподарських підприємств та правовий режим пайового фонду майна членів цих підприємств, а саме Закону від 14 лютого 1992 р. "Про колективне сільськогосподарське підприємство", Указу Президента України від 3 грудня 1999 р. N 1529/99 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" та Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 р. N 62 (надалі - Порядок N 62) Слід зазначити, що Порядок N 62 втратив чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11 квітня 2013 року N 253.

Відповідно до ст.ст.7,9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" майно колективного підприємства належить його членам на праві спільної часткової власності, а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на день паювання.

Згідно з пунктами 9, 16 Порядку N 62 розпорядження майном реорганізованого колективного підприємства, в тому числі виділення зі складу пайового фонду майна в натурі окремим власникам чи групі власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань, здійснюється згідно із затвердженою загальними зборами членів колективного сільськогосподарського підприємства структурою пайового фонду та не інакше, як на підставі рішення зборів співвласників майнових паїв.

Зазначене свідчить, що саме рішення зборів співвласників майнових паїв реорганізованого КСП є правомірним документом, що підтверджує виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно такого реорганізованого КСП.

Така ж правова позиція викладена в Ухвалі Верховного суду України (колегії суддів судової палати в цивільних справах) від 28 травня 2009 року.

Судом встановлено, що відповідно до внутрішнього опису документів реєстраційної справи № 2 для проведення спірної реєстраційної дії окрім інших документів був поданий протокол №1 зборів співвласників майнових паїв реорганізованого КСП ім.Леніна від 20.02.2004року та додатки №1 та №6 до нього (а.с.17).

Як зазначено в дослідженому судом протоколі №1 зборів співвласників майнових паїв реорганізованого КСП ім.Леніна від 20.02.2004року та додатку №6 до нього, збори співвласників майнових паїв реорганізованого КСП ім.Леніна передали у повноправне володіння, користування та розпорядження СВК "Ружинський", як правонаступника, відповідне майно, що не підлягає паюванню, в тому числі спірну гідроспоруду (а.с.136-178).

Вказані рішення зборів співвласників майнових паїв реорганізованого КСП ім.Леніна ні на час проведення державної реєстрації ні на час судового розгляду вказаного спору не змінені та не скасовані в установленому законом порядку.

Таким чином, в розумінні вимог п.6 ч.1 ст.19 Закону N1952-IV саме вказані протокол №1 зборів співвласників майнових паїв реорганізованого КСП ім.Леніна від 20.02.2004року та додаток №6 до нього є документом, що підтверджують перехід права власності на спірну гідроспоруду до СВК "Ружинський".

Зазначене свідчить, що оскаржуване рішення про державну реєстрацію за індексним номером 3685627 від 05.07.2013року про державну реєстрацію права власності Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ружинський" на вказану гідроспоруду з одночасною видачею оскаржуваного свідоцтва про право власності винесене у відповідності до вимог Закону N1952-IV.

При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог п.14 Порядку N 62 майно, що не підлягає паюванню, зокрема, яке неможливо виділити у натурі в рахунок майнових паїв та поділити його без ушкодження, а саме: дороги, капітальні вкладення на поліпшення земель (меліоративні, осушувальні, іригаційні та інші мережі), гідротехнічні споруди, ставки, багаторічні насадження, лісосмуги, а також об'єкти, які знаходяться в загальному користуванні, передаються на баланс підприємствам-правонаступникам.

Вказана правова норма не виключає можливість переходу права власності на таке майно до підприємства-правонаступника шляхом передачі його на баланс, так як в розумінні вимог статті 104 ЦК України майно, права та обов'язки припиненої юридичної особи переходять до правонаступників шляхом передачі майна на баланс.

Одночасно суд зазначає, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи прокуратури щодо наявності порушених прав Житомирської обласної державної адміністрації, Ружинської районної державної адміністрації на розпорядження землями водного фонду, на яких розташована спірна гідроспоруда.

Судом встановлено та підтверджується дослідженими договорами оренди водного об'єкта та земельної ділянки водного фонду, що Ружинська районна державна адміністрація в результаті державної реєстрації права власності на гідроспоруду за СВК "Ружинський" не позбавлена і не обмежена в праві розпоряджатися вказаною земельною ділянкою (а.с.47-54).

На підставі викладеного, суд робить висновок, що позовні вимоги органу прокуратури не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не відповідають обставинам справи, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2,86,94,159-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

В задоволенні позову Виконувача обов'язків керівника Бердичівської місцевої прокуратури відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повний текст постанови виготовлено: 18 липня 2017 р.