Справа № 200/14168/16-а (2-а/200/549/16)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2017 рокусправа № 200/14168/16-а (2-а/200/549/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2017 року по справі за позовом Голови громадської організації "Самозахист підприємців" Боровинського В.В. до Дніпропетровської міської ради, Комунального підприємства "Управління з організації контролю благоустрою та розміщення реклами" Дніпропетровської міської ради, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Тіслав", фізичні особи-підприємці ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_19, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, Приватне підприємство "Рось" про визнання дій незаконними, -

в с т а н о в и в:

Грамадська організація «Самозахист підприємців» звернулась до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської міської ради, КП «Управління з організації контролю благоустрою та розміщення реклами» Дніпропетровської міської ради, третя особа - ТОВ фірма «Тіслав», ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просили визнати дії Дніпропетровської міської ради та Комунального підприємства «Управління з організації контролю благоустрою та розміщення реклами» Дніпропетровської міської ради щодо демонтажу торгівельних кіосків без рішення суду незаконним.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року задоволено клопотання позивача про залучення третіх осіб та залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_20, приватне підприємство «Рось», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18.

30 січня 2017 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Дніпропетровській міській раді та Комунальному підприємству «Управління з організації контролю благоустрою та розміщення реклами» Дніпропетровської міської ради демонтажу тимчасових споруд без рішення суду до вирішення справи по суті і набрання рішенням суду законної сили, що належать третім особам по справі № 200/14168/16-а, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_21 приватному підприємству «Рось», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Дніпропетровська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм КАС України, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову.

Позивачем до суду апеляційної інстанції подані заперечення на апеляційну скаргу, що приєднані до матеріалів справи.

У судовому засіданні представники відповідачів підтримали доводи апеляційної скарги, просили апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, проти апеляційної скарги заперечили, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Неприбуття в судове засідання третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_22, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_18, які у належний спосіб повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному перегляду згідно ч. 4 ст. 196 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

З аналізу наведеної статті вбачається, що обов'язковою умовою вжиття заходів для забезпечення позову, яке допускається протягом всього терміну розгляду справи, є обґрунтоване клопотання позивача, в тому числі, із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останнього, неможливості в подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав позивача.

З цією метою обов'язковим є подання позивачем доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тому у вирішенні питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника - позивача по справі щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, відповідно до абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008р. «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Дніпропетровській міській раді та КП "Управління з організації контролю благоустрою та розміщення реклами" Дніпропетровської міської ради здійснювати демонтаж тимчасових споруд, які належать третім особам, які є членами ГО "Самозахист підприємців" до вирішення спору по суті може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не визначені конкретні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, які викладені у ст.117 КАС України, зокрема не враховано, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову застосовується, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам саме позивача.

Також, визнаючи обґрунтованим клопотання про забезпечення позову, в оскаржуваній ухвалі суд не вказав, які саме права та інтереси позивача порушені суб'єктом владних повноважень; не зазначив, в чому полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам саме позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або з яких причин захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Колегія суддів, враховуючи вищенаведене, доходить до висновку, що судом першої інстанції забезпечено позов в інтересах третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, чим порушено приписи ст.117 КАС України.

Крім того, колегія суддів окремо зазначає, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2017 року, вирішено питання про забезпечення позову у цій же справі № 200/14168/16-а відносно тимчасових споруд, які належать на праві власності чи користування товариству з обмеженою відповідальністю фірма «Тіслав», ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проте, суд першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали загалі не врахував цього факту та повторно вирішив питання забезпечення позову відносно зазначених осіб, що приписами КАС України не передбачено.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що, виходячи зі змісту позовної заяви ГО "Самозахист підприємців", остання звернулася до суду з метою захисту порушених прав та інтересів саме членів громадської організації ТОВ фірма «Тіслав», ФОП ОСОБА_2, ОСОБА_3 Таким чином, вказаною ухвалою суду від 13 січня 2017 року забезпечено позов в інтересах зазначених позивачів.

Посилання представника позивача на приписи ст. 72 КАС України, зокрема, на обставини, встановлені названим судовим рішенням у цій справі колегія суддів розцінює критично, оскільки встановлені судом обставини стосувалися інших осіб - позивачів у справі. Також, за приписами ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь лише ті самі особи, або особи, щодо яких встановлені ці обставини. В наведеному випадку, ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2017 року у справі № 200/14168/16-а прав та інтересів третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПП «Рось», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 не стосувалася.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав, передбачених ст. 117 КАС України для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову в інтересах третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, оскільки наведеною нормою КАС України такий спосіб забезпечення позову в інтересах інших, крім позивача, учасників судового процесу не передбачений.

Посилання представника позивача на те, що перелічені треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПП «Рось», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 є членами ГО «Самозахист підприємців» і саме в їх інтересах позивач звернувся до суду, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на наступне.

Приписами ст. 3 КАС України визначено поняття адміністративного позову - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах. Позивачем в адміністративному процесі є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином, адміністративний позов має індивідуальний, а не груповий (тобто щодо невизначеного кола осіб) характер, та спрямовується на захист суб'єктивного права чи інтересу позивача. Отже, з урахуванням приписів ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб , інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій, а не відновлення правопорядку у державі.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності поважних причин, що унеможливлюють самостійне звернення третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПП «Рось», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до адміністративного суду для захисту своїх прав, свобод та інтересів, як то передбачено приписами ст. 60 КАС України.

Також колегія суддів зазначає, що, виходячи зі змісту позовної заяви, ГО «Самозахист підприємців» в інтересах та з метою захисту прав та законних інтересів зазначених третіх осіб до суду з адміністративним позовом на зверталась.

У відповідності до приписів п. 6 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції, як такої, що прийнята з порушення норм процесуального права з прийняттям нової про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 202, 205, 206 КАС України, суд,-

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради - задовольнити.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2017 року по справі № 200/14168/16-а(2-а/200/549/16) - скасувати.

В задоволені заяви голови Громадської організації «Самозахист підприємців» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України шляхом подання касаційної скарги в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай