Справа № 824/1023/16-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/1023/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Семенко О.В.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

13 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача: Байцар І.Б.,

представника відповідача: Літвіна С.М.,

представника третьої особи: Нагорного О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в грудні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача розглянути заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", врахувавши обставини поранення згідно з довідкою Чернівецького міського військового комісаріату від 11.11.2016 року № 3718.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2017 року позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби; встановлено, що отримання позивачем осколкових поранень голови, обох рук, контузії головного мозку під час проходження військової служби в Демократичній Республіці Афганістан в 1983 році, не було пов`язано із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не було наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, та не було навмисним спричиненням самому собі тілесних ушкоджень; зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у відповідності до вимог законодавства.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги щодо відмови у задоволенні позову, проте не заперечував проти зміни судового рішення в частині встановлення факту.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в складі Радянських військ, направлених для надання військової допомоги Демократичній Республіці Афганістан (ДРА) у званні старшого прапорщика на посаді начальника секретної частини в період з 23.09.1982 року по 11.7.1984 р., що підтверджується Послужним списком.

Відповідно до витягу з протоколу № 2662 від 15 липня 2015 року Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця Міністерства оборони України осколкові поранення голови, обох рук, контузію головного мозку, які отримав позивач під час проходження служби в ДРА, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Згідно з Висновком судово-медичного дослідження Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 1291/ж від 14.07.2015 року описані рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які могли бути спричинені під час проходження строкової служби під час виконання бойових дій в 1983 році.

17 грудня 2015 року комісією МСЕК позивачу встановлена ІІІ група інвалідності від поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується актом МСЕК серії 12ААА № 091711.

03 березня 2016 року позивач звернувся з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 року № 975.

04 березня 2016 року Чернівецький обласний військовий комісаріат, розглянувши заяву, дійшов висновку, що позивач має право на отримання вказаної допомоги і направив свій висновок разом із заявою та доданими до неї документами на адресу Департаменту фінансів МО України для прийняття відповідного рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

20 травня 2016 року відповідно до Протоколу засідання комісії з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, було прийнято рішення про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 , оскільки відсутні документи, що свідчать про причину та обставини поранення (контузії, травми та каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Про вказане рішення позивача було повідомлено Чернівецьким обласним військовим комісаріатом листом від 08 червня 2016 року № 4327.

Не погодившись із вищенаведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час проходження позивачем служби документи, які б підтверджували причини та обставини отримання поранення, не видавались. Крім того, зазначив, що довідка Чернівецького міського військового комісаріату є належним доказом, що підтверджує обставини та причини отримання такого поранення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.5 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

Приписами ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено розміри одноразової грошової допомоги, а стаття 16-3 регламентує порядок призначення і виплати цієї допомоги.

Пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Разом з тим, п.13 Порядку керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів) (п.12 Порядку).

З огляду на викладені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що Порядком не передбачено повернення документів на доопрацювання, а тому і дії відповідача, що полягають в поверненні на доопрацювання документів, виходять за межі наданих повноважень і є неправомірними.

Таким чином, відповідач повинен був прийняти рішення про призначення та виплату такої допомоги або вмотивовану відмову у її призначенні і виплаті.

У зв`язку із зазначеним мотивами, суд вважає, що позов про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання повторно розглянути заяву з відповідними документами є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, задоволення вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та додані до неї документи, і прийняти відповідне рішення, яке передбачене ч. 2 п. 13 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, жодним чином не порушує право відповідача як суб`єкта владних повноважень на вільний розсуд при прийнятті відповідного рішення.

Крім цього, відповідно до пункту 4 частини першої статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що розгляд справи належить до предметної підсудності загального місцевого суду як адміністративного.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно визнав бездіяльність відповідача та зобов`язав його розглянути заяву з відповідними документами, однак, протиправно встановив, що отримання позивачем осколкових поранень голови, обох рук, контузії головного мозку під час проходження військової служби в Демократичній Республіці Афганістан в 1983 році, не було пов`язано із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не було наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, та не було навмисним спричиненням самому собі тілесних ушкоджень, виходячи з наступного.

Задоволення такої позовної вимог свідчить про встановлення відповідного факту, що не належить до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху 22.12.2016 року позивачем було подано адміністративний позов у новій редакції, яка не містила такої вимоги про встановлення відповідного факту.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із помилкових мотивів, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми права, що призвели до помилкового висновку, у зв`язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з урахуванням мотивів, зазначених вище.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерство оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду заяви про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби.

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав ІІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 19 липня 2017 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.