Справа № 509/1864/17
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/1864/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Овідопольського ВП ГУНП в Одеській області Шоларя Леоніда Олександровича про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

26 травня 2015 року, ОСОБА_1, звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просив суд, визнати неправомірними дії старшого сержанта поліції Овідопольського ВП ГУНП в Одеській області Шоларя Л.О. при складанні постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст. 122 ч. 2 КУпАП, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР № 184536 від 24.05.2017 р. та визнати протиправною і скасувати вказану постанову, закривши провадження по справі у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, вважаючи дії відповідача по складенню постанови про адміністративне правопорушення неправомірними, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а постанову в справі про адміністративне правопорушення неправомірною і незаконною, складеною в порушення вимог ст. 258 ч. 5 КУпАП без протоколу.

В судовому засіданні, представник позивача підтримав позов ОСОБА_1

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується особистою розпискою про вручення судової повістки з викликом до суду, причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутністю суду не надав, що у відповідності до приписів ст. 128 КАСУ, не є перешкодою для розгляду справи по суті (а.с. 13).

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ст. 70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно - є одним з доказів по справі, у зв'язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею 256 КУпАП передбачено - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності - роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 276 КУпАП передбачено - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121-126 цього Кодексу, можуть також розглядатись за місцем обліку транспортних засобів або місцем проживання порушників.

Отже, з огляду на викладене, для провадження у справах про адміністративні правопорушення, характерним є специфічний вид доказу - безпосереднє спостереження осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративні правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються у протоколі про адміністративне правопорушення (в даному випадку органи Національної поліції України).

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу - та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 5-рп/2015 від 26.05.2015 рок у по справі № 1-11/2015 - положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Рішення Конституційного Суду України підлягає опублікуванню у "Віснику Конституційного Суду України" та в інших офіційних виданнях України.

Відповідно до висновків, викладених у даному рішенні, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Такий висновок ґрунтувався на тому, що до переліку адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, не відносяться правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, зокрема (№ 888-VIII (888-19) від 10.12.2015 р.) - в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР за ст. 122 КУпАП на місці вчинення такого правопорушення, без складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення, навіть, якщо особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається щодо правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

З оскаржуваної постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ст. 122 ч. 2 КУпАП, зафіксованого не в автоматичному режимі серії АР № 184536 від 24.05.2017 р. вбачається, що 24.05.2017 р. о 10:35 год., ОСОБА_1, керуючи а/м марки «Toyota Camry», д/н НОМЕР_1, рухаючись на 9 км. автодороги «Одеса-Б.-Дністровський» здійснив проїзд прямо, з правої смуги руху (дорожній знак 5.16), з якої рух дозволений лише вправо на заборонений сигнал світлофору (червоний), порушивши тим самим вимоги п.п. е) п. 7.8.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 2 ст. 122 КупАП з накладенням на правопорушника адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 2 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн. згідно квитанції про сплату штрафу відповідно до постанови (а.с. 8).

Представник правопорушника ОСОБА_1 в судовому засіданні стверджував, що відповідач, як уповноважена на складання постанови особа, при складенні оскаржуваної постанови був повинен скласти протокол, враховуючи, що у вказаній постанові, на місці її складання, ОСОБА_1 був незгоден із вказаними правопорушеннями, вказавши про це у постанові з вказівкою «не згоден».

Однак, згідно із ч. 5 ст. 258 КУпАП - в даному випадку, за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху (ст. 122 ч. 2 КУпАП), у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі - протокол не складається, а тому дії працівника поліції суд вважає законними і такими, що відповідають приписам вказаної статті КУпАП.

Твердження позивача з приводу недоведеності його вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП за порушенням і невиконанням позивачем вимог п.п. (дорожній знак 5.16) та п.п. е) п. 7.8.3 ПДР України - суд до уваги не приймає, з урахуванням вимог ст.ст. 70,71 КАСУ щодо належних та допустимих документальних доказів по справі, які ні позивачем, ні його представником суду не надано, і відповідно, суд виходить з позиції позивача, який вважає себе таким, що не скоював адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП, яка нічим іншим, крім його слів не підтверджена, а зі змісту постанови, в якій робітником поліції було чітко визначена суть правопорушення позивача, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що позивач при складенні оскаржуваної постанови - не надав будь-яких письмових пояснень з приводу його непричетності (невинуватості) до зазначеного адміністративного правопорушення, тобто не скористався своїм право, наданим йому ст. 268 КУпАП щодо надання особистих пояснень, надання доказів, заявляти клопотання, враховуючи, його обізнаність зі своїми правами з огляду на те, що постановою Овідіопольського райсуду Одеьскої області від 18 квітня 2017 року, позов ОСОБА_1 до заступника командира роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Фаростовець О.В. про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення був задоволений, визнано неправомірними дії заступника командира роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Фаростовець О.В. щодо складання постанови серії ДР № 067699 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 14.02.2017 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП, виизнано постанову серії ДР № 067699 від 14.02.2017 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 14.02.2017 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП протиправною та скасувано її, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Тобто, оскарження до суду постанов за порушення вимог ст. 122 КУпАП, складених робітниками патрульної поліції - стало для позивача ОСОБА_1 звичайною практикою, а тому обізнаність з його зазначеними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП судом не ставиться під сумнів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Співвідносячи положення статей 33,280 КУпАП, враховуючи те, що санкції правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є абсолютно визначеними, суд дійшов висновку, що при складенні оскаржуваної постанови, робітником поліції було визнано ОСОБА_1 винним за ст. 122 ч. 2 КУпАП законно з накладенням на нього штрафу у визначеному законом розмірі.

Також, відповідно до п. 5 Розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема : 1)чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2)чи правильно укладено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3)чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. З чого випливає, що інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно виніс постанову та наклав стягнення на правопорушника.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність і необґрунтованість адміністративного позову ОСОБА_1, в задоволенні якого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 222,247,251,256,276,293 КУпАП, ст.ст. 7-12,70,71,77,160-163,171-2 КАС України, ПДР, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції Овідопольського ВП ГУНП в Одеській області Шоларя Леоніда Олександровича про визнання неправомірними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Гандзій Д.М.