Справа № 826/8586/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8586/15 Головуючий у 1-й інстанції: Кротюк О.В. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Петрика І.Й.,

суддів Федотова І.В.,

Собківа Я.М.,

при секретарі Кузьміній Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 пред'явила позов до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова С.І. (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС») про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 липня 2015 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивачем та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» (далі - ПАТ «КБ «УФС»), було підписано двохсторонній договір банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 44237 від 04.07.2014 р. на суму 190 000, 00 грн. строком до 08.08.2014 р. На підтвердження виконання умов договору позивач надала копію квитанції № TR.58546.1513.35 від 10.07.2014 р. про внесення зазначеної суми коштів на відповідний депозитний рахунок. Зважаючи на те, що Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» не заперечується факт внесення коштів на рахунок позивача (арк. спр. 24), колегія суддів вважає, що письмова форма зазначеного договору банківського вкладу є дотриманою.

На підставі постанови Правління Національного Банку України (далі - НБУ), від 14.08.2014 р. № 491 «Про внесення ПАТ «КБ «УФС» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 69 від 14.08.2014 р. щодо запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «УФС» та призначення Уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію зазначеного банку.

Після прийняття постанови Правління НБУ № 717 від 10.11.2014 р. щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «КБ «УФС» позивач звернувся до банку-агента задля отримання гарантованого відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «КБ» УФС», у чому йому було відмовлено. На прохання ОСОБА_3 роз'яснити причини такої відмови, Уповноважена особа ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «КБ» УФС» повідомила, що не включила її до переліку вкладників у зв'язку з виявленням обставин, які свідчать про нікчемність договору строкового банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 44237 від 04.07.2014 р.

Нікчемність вищезгаданого правочину Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» обґрунтовує нормами ст. 228 ЦКУ, п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також твердженням, що кошти на депозитний рахунок позивача надійшли внаслідок грошових маніпуляцій іншого клієнта банку, який, на думку сторони, «роздробив» значну суму коштів на декілька депозитних рахунків, включаючи позивача, з метою створення для себе переваг в отриманні грошової компенсації за вкладом. На що колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у випадку, якщо сторона посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам.

Згідно з п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав: 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Однак, відповідачами не надано доказів щодо конкретної вини позивача у набутті банком статусу неплатоспроможного чи у вчиненні ним злочинів, передбачених ст. 218-1 КК України, - доведення банку до неплатоспроможності, та ст. 190 КК України, - шахрайство. Так, згідно із ст. 62. Конституції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Щодо судження Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» про укладення позивачем договору з метою отримання переваг прямо не встановлених законодавством чи внутрішніми документами банку, то такі дії неможливо здійснити без конкретного умислу щодо набуття вигоди. Однак, на момент укладання договору банківського вкладу, позивачу не могла бути відома інформація щодо проблемного чи неплатоспроможного фінансового становища банку. Пунктом. 3.4. Положення про застосування НБУ заходів впливу, затвердженого постановою Правління НБУ від 17.09.2012 р., зазначено, що Національний банк надсилає рішення про застосування заходу впливу до банку згідно з установленими Національним банком вимогами щодо пересилання документів з грифом конфіденційності. Отже, інформація щодо неплатоспроможності банку має обмежений доступ. Нормами п. 5 ст. 75 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» визначено: рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. У зв'язку з цим договір банківського вкладу (депозиту), укладений між позивачем та ПАТ «КБ «УФС», не може вважатися удаваним і націленим на отримання переваг, прямо не передбачених законодавством, оскільки позивачу не могли бути відомі фінансові проблеми банку.

З приводу ст. 228 ЦК Уукраїни, на яку також посилаються відповідачі в обґрунтування нікчемності правочинів, то відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Крім того, проведення банком у базі даних платежів після закінчення операційного часу також не впливає на дійсність договору банківського вкладу та не є підставою для обмеження майнових прав клієнта банку. Відповідно до п. 8.1 ст. 8 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня, тобто банк зобов'язаний виконати доручення клієнта незалежно від часу його надходження та формування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що обставини, на які посилається відповідач, не спростовують чинність договору вкладу (депозиту) «Планер» № 44237 від 04.07.2017 р., укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «УФС».

Зі змісту ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що спосіб захисту порушеного права повинен бути ефективним. Відповідно до постанови Верховного Суду України № 21-1465а15 від 16.09.15 у випадку задоволення позову рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Колегія суддів вважає, що у випадку чинності рішення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію «КБ «УФС» щодо нікчемності правочину, існуватиме вірогідність порушення майнового права позивача і, як наслідок, необхідність повторного звернення до суду. Це випливає з того, що даний акт правозастосування констатує нікчемність договору і на підставі цього може нести правоприпиняючі юридичні наслідки. Так, ч. 5. ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Оскільки повідомлення, на підставі якого застосовується вищезазначена реституція, складається на основі висновків рішення уповноваженої особи Фонду, останнє може опосередковано впливати на майнове право вкладника.

Відповідно до ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень. Пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду № 7 від 20.05.2013 встановлено, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати оформлене наказом № 6 від 18.11.2014 р. рішення Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) «Планер» № 44237 від 04.07.2014 р.

З приводу вимог ОСОБА_3 щодо включення її до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, внесеними до ПАТ "КБ «УФС" за рахунок Фонду, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Відповідно до п. 5 цієї ж статті протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Таким чином Фонд склав реєстр вкладників на підставі переліку, сформованого Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС». Самовільне та безпідставне внесення Фондом позивачів до реєстру вкладників без узгодження з наданим Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «УФС» переліку вважалося б неправомірним. Тому, зважаючи на відсутність у Фонду належної правової підстави для включення позивачів до відповідного реєстру вкладників, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо незадоволення позовної вимоги про внесення позивачів до зазначеного реєстру вкладників.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову в повному обсязі і вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково.

Керуючись ст. 41, 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 липня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати протиправним та скасувати оформлене наказом № 6 від 18.11.2014 р. рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича про визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) "Планер" № 44237 від 04.07.2014 р., укладеного між ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Український фінансовий світ".

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Український фінансовий світ" Гончарова Сергія Івановича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_3 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в публічному акціонерному товаристві "Комерційний банк "Український фінансовий світ" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Собків Я.М.

Федотов І.В.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Собків Я.М.

Федотов І.В.