Справа № 813/2076/17
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2017 року № 813/2076/17

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалош В.М.,

за участю секретаря судового засідання Магиревич Ю.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кравчишин Н.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації про визнання протиправним рішення, та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд:

-визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації від 14.02.2017 року №10-1299 «Щодо переоформлення автомобіля»;

-зобов'язати Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації розглянути обрахувати суму залишкової вартості автомобіля ЗАЗ -110270-40 (кузов НОМЕР_1) та надати дозвіл на переоформлення автомобіля.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує безпідставною відмовою у наданні йому довідки для про залишкову вартість автомобіля ЗАЗ -110270-40 (кузов НОМЕР_1), з метою його переоформлення, після смерті тестя позивача. Голосить про протиправність відмови як такої що не передбачена чинним законодавством, а відтак просить суд визнати протиправною отриману відмову, та зобов'язати відповідача здійснити обрахунок залишкової вартості спірного автомобіля та надати дозвіл на його переоформлення.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені позовні вимоги визнав.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні суд встановив наступні обставини.

03.05.2007 року через органи праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 як інвалід І групи був безкоштовно забезпечений автомобілем ЗАЗ-110270 (кузов НОМЕР_1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Суд встановив, що позивач у справі являється зятем свого покійного тестя ОСОБА_3

В лютому місяці 2017 року позивач звернувся з заявою до відповідача про видачу довідки на перереєстрацію автомобіля ЗАЗ-110270 (кузов НОМЕР_1).

14.02.2017 року листом №10-1299 «Щодо переоформлення автомобіля» відповідач відмовив у розгляді заяви позивача мотивувавши, що така не може бути розглянута у зв'язку з тим, що така подана з пропуском 6 місяців після смерті його тестя ОСОБА_3

Спірні правовідносини між сторонами у справі щодо умов та порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, спеціального автотранспорту інвалідів, регулюються правовими нормами Закону України «Про реабілітацію інвалідів в України» від 06.10.2005 р. №2961-IV (далі - Закон № 2961), постанови «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» від 19.07.2006 р. № 999 (далі - Порядок №999), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Зокрема, статтею 1 Закону № 2961 визначено, що інвалід - це особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав.

Згідно ст. 26 Закону № 2961 Держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок).

Так, механізм забезпечення легковими автомобілями інвалідів, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах врегульовано Порядком забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок).

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до пункту 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У справі, що розглядається, такою подією (фактом) є смерть інваліда ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер,а тому саме з вказаного часу у позивача виникло право на отримання спірного автомобіля.

За змістом пункту 16 Порядку № 999 (чинного на час виникнення спірних правовідносин) після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається члену сім'ї, який на час смерті інваліда проживав та був зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда.

Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

-має підстави для забезпечення автомобілем згідно з пунктом 3 цього Порядку;

-проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації;

-не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Перереєстрація автомобіля на ім'я інваліда з числа членів сім'ї, законного представника недієздатного інваліда, дитини-інваліда проводиться підрозділом МВС на підставі письмової довідки, форма якої затверджується Мінпраці. Довідка видається інваліду, законному представнику недієздатного інваліда, дитини-інваліда головним управлінням соціального захисту, в якому інвалід перебував на обліку, а інваліду внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції.

Член сім'ї померлого інваліда, який є також інвалідом, має право повторно стати на облік, але не раніше закінчення строку експлуатації автомобіля, отриманого за життя інвалідом чи законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Ступінь зношення автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції і становить 0,84 відсотка на місяць і 10 відсотків на рік. Під час розрахунку ступеня зношення автомобіля неповний місяць користування (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінпраці.

В іншому разі автомобіль повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті.

Судом встановлено, що позивач був членом сім'ї померлого інваліда ОСОБА_3, та у нього відсутній інший автомобіль, у тому числі отриманий через Головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Також встановлено, що позивач має намір сплатити відповідні кошти для викупу автомобіля.

Зазначене не оспорюється і відповідачем, оскільки позивач звертався до відповідача з відповідною заявою.

Відтак суд приходить до висновку, що на час смерті ОСОБА_3, позивач володів сукупністю усіх необхідних для переоформлення спірного автомобіля підстав за умови виконання ним вимог п. 16 Порядку № 999 (чинного на час смерті інваліда).

Відповідно ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано жодних доказів правомірності своїх дій.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв'язку з викладеним при відмові позивачу у визначенні розрахунку вартості автомобіля відповідач прийняв протиправну відмову. З метою відновлення порушеного права позивача, суд зобов'язує Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації визначити залишкову вартість автомобіля марки ЗАЗ -110270-40 (кузов НОМЕР_1), та надати дозвіл ОСОБА_4 на переоформлення автомобіля у власність.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Отже, позовні вимоги є підставними та такими що підлягають до задоволення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до ст.94 КАС України слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації від 14.02.2017 року №10-1299 «Щодо переоформлення автомобіля».

3.Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації провести розрахунок залишкової вартості автомобіля марки ЗАЗ -110270-40 (кузов НОМЕР_1), та надати дозвіл ОСОБА_4 на переоформлення автомобіля у власність.

4.Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4, 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 21 липня 2017 року.