Справа № 185/1890/17(2-а/185/199/17)
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 липня 2017 року м. Київ К/800/22987/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

6 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні йому з 17 лютого 2017 року пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням частини 2 статті 40 цього Закону щодо застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення із заявою, зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком з 17 лютого 2017 року відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, провести перерахунок та виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку у Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв'язку з досягненням пенсійного віку в лютому 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком. Проте відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії за віком, оскільки йому вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте із такими твердженнями відповідача позивач не погоджується з огляду на те, що заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він подав 17 лютого 2017 року вперше, до цього він отримував пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Крім того, позивач вказує, що після призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах він продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Так, судами встановлено, що позивач з 4 квітня 2003 року перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 1 січня 2004 року пенсія позивачу обчислена за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

17 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком із застосуванням для розрахунку пенсії середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Проте листом від 27 лютого 2017 року відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку пенсії, оскільки позивачу вже призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка з 1 січня 2004 року обчислена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому відсутні підстави для призначення, нарахування та виплати пенсії відповідно до статті 26 цього Закону, з урахуванням статей 40 і 45, із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за три календарні роки, що передують року звернення.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд виходив з того, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, тоді як умови виплати цієї пенсії регулюються нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Оскільки позивачу вже призначено пенсію за віком відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яку обчислено за правилами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», то пенсія за віком відповідно до статті 26 цього Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не є іншим видом пенсії у розумінні статті 10 цього Закону.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що пенсія за віком на пільгових умовах, яка призначена йому на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», є іншою ніж пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», поряд з цим за призначенням пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся вперше. Крім того, пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» не відрізняється за обчисленням та призначенням від пенсії за вислугу років відповідно до положень цього ж Закону. Позивач вказує, що його пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» лише перераховувалась, проте не призначалась. Також позивач посилається на те, що Закон України «Про пенсійне забезпечення» передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії ніж ті, які закріплені у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» раніше позивач не звертався.

Проте із вказаними доводами позивача погодитись не можна з огляду на те, що згідно із абзацами першим та другим пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ застосовуються, зокрема в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Враховуючи викладене, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що Закон України «Про пенсійне забезпечення» визначає лише право особи на пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку, в той час як обчислення та перерахунок такої пенсії проводиться за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», є правильним. Позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому того самого виду пенсії, який не передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 7 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець