Справа № 815/2312/17
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 815/2312/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лиманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - Позивач, або - ОСОБА_1.) з адміністративним позовом до Лиманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (далі - Відповідач, або - Лиманська ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області), в якому з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.13-14) просить скасувати податкове-повідомлення рішення Лиманської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № 9-17 від 09.06.2015 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 гривень.

Свої вимоги Позивач обґрунтувала наступними доводами.

Так, Позивач зазначила, що вона є власником транспортного засобу - легкового автомобіля марки Honda, модель Accord, 2013 року випуску, об'єм двигуна - 3471 куб. см., реєстраційний номер - НОМЕР_3, дата реєстрації в Україні - 17.06.2014 року.

09.06.2015 року, на виконання приписів ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 9-17, яким ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік в розмірі 25000,00 грн., який був сплачений Позивачем. В обґрунтування протиправності прийнятого Відповідачем рішення Позивачем зазначено, що рішенням Южненської міської ради № 1349-VI від 14.01.2015 року було встановлено транспортний податок у м. Южному. Зазначене рішення органу місцевого самоврядування було оприлюднено в лютому 2015 року. Враховуючи, що транспортний податок, як елемент податку на майно, належить до місцевих податків, то бюджетний період, в якому починає застосовуватися транспортний податок у м. Одесі є 2016 рік, а відтак надсилання Відповідачем спірного повідомлення-рішення у 2015 році є передчасним та таким, що порушує права Позивача.

В судове засідання, призначене на 05.07.2017 року, представник Позивача не з'явився, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження (а.с.50).

В судове засідання, призначене на 05.07.2017 року, представник Відповідача не з'явився, про день та час судового розгляду був повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.44), жодних клопотань про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що причина неявки Відповідача в судове засідання, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, є не поважною та керуючись приписами ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) ухвалив про розгляд справи у його відсутність.

15.06.2017 року Відповідачем до канцелярії суду були подані письмові заперечення на адміністративний позов (а.с. 45-48) відповідно до яких представник Відповідача заперечував проти задоволення адміністративного позову та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким введено новий податок з громадян України - транспортний податок. Згідно отриманої бази даних Управління Державтоінспекції Головного Управління МВС України в Одеській області Відповідачем встановлено, що за фізичною особою ОСОБА_1 зареєстровано легковий автомобіль - марки Honda, модель Accord, 2013 року випуску, об'єм двигуна - 3471 куб. см, реєстраційний номер - НОМЕР_3, дата реєстрації в Україні - 17.06.2014 року, у зв'язку з чим 09.06.2015 року Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 9-17, яким Позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000, грн., встановлено граничний строк сплати - 60 днів з дня його отримання. Представник Відповідача також зазначив, що належний Позивачу автомобіль 2013 року випуску, з об'ємом двигуна 3471 куб. см, зареєстрований - 02.09.2014 року, а об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років, з урахуванням того, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року, автомобіль Позивача є об'єктом оподаткування у 2015 році відповідно до приписів статті 267 ПК України. Водночас відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. незалежно від дати придбання автомобіля. При цьому обов'язок із сплати транспортного податку покладено на платників податку, починаючи із 2015 року (рік набрання чинності Законом). Отже, в силу приписів ст.267 ПК України, Позивач є платником транспортного податку, будь-які підстави для звільнення його від сплати вказаного податку відсутні, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, є правомірним та обґрунтованим.

Частиною 6 статті 128 КАС України передбачено, що якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справ, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника Позивача, представника Відповідача в судове засідання та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 6 ст. 12, ч.1 ст. 41 КАС України, не здійснювалося.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові заперечення Відповідача, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4, Позивач є власником автотранспортного засобу, а саме: легкового автомобілю - Honda, модель Accord, 2013 року випуску, об'єм двигуна - 3471 куб. см, колір - білий, реєстраційний номер - НОМЕР_1, дата реєстрації в Україні - 17.06.2014 року (а.с. 6).

09.06.2015 року, на виконання приписів ст. 267 ПК України, Відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № 9-17, яким Позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн., встановлено граничний строк сплати - 60 днів з дня отримання (а.с. 15).

Зазначене податкове повідомлення-рішення особисто отримано Позивачем 30.06.2015 року, що підтверджується особистим підписом на корінці податкового повідомлення-рішення (а.с.15).

Не погодившись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи викладені в позовній заяві та запереченнях проти позову, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу неправомірного, на думку Позивача, винесення податкового повідомлення-рішення, відповідно до якого Позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

З 01.01.2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон України №71-VIII), яким введено новий податок з громадян України - транспортний податок.

Рішенням Южненської міської ради № 1349-VI від 14.01.2015 року «Про встановлення ставок податку на майно в м. Южному» встановлено з 01.01.2015 року на території міста Южний Одеської області податок на майно в частині транспортного податку.

Відповідно до ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (п.267.1.1). Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см (п.267.2.1). Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті (п.267.3.1). Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.2 цієї статті (п.267.4). Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (п.267.5.1). Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (п.267.6.1).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Органи внутрішніх справ зобов'язані до 01.04.2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації об'єкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку. З 01.04.2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно, у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця. Форма подачі інформації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової політики (п.267.6.3). Податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.267.7.1). Транспортний податок сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.267.8.1).

Судом встановлено, що визначений у спірному податковому повідомленні-рішенні об'єкт оподаткування, а саме: легковий автомобіль марки Honda Accord, номер шасі НОМЕР_5, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, об'єм двигуна 3471 куб. см, колір білий, дата реєстрації в Україні 17.06.2014 року, належить Позивачу на праві приватної власності (а.с.6).

У зв'язку із вказаним, враховуючи приписи ст. 267 ПК України, суд приходить до висновку, що автомобіль Позивача є об'єктом оподаткування за транспортним податком, а Позивач є належним платником транспортного податку.

Водночас, як вже зазначалося раніше, обов'язок сплачувати транспортний податок покладено на Позивача після набрання чинності Законом України №71-VIII, та не поширено такий на період до набрання ним чинності, тобто до 01.01.2015 року, у зв'язку з чим суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.4 ПК України, податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах, зокрема, рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу; стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року

Пунктом 4.3 ст.4 ПК України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

При цьому згідно з п.4.4 ст.4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Приписи пп.10.1.1 п.10.1 та п.10.2 ст.10 ПК України відносять до місцевих податків податок на майно в частині транспортного податку. Згідно з п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 ПК України). При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 ПК України).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп. 12.3.3 ПК України).

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (пп. 12.3.4 ПК України).

При цьому суд враховує, що відповідно до пп.12.3.5 п. 12.3 ст.12 ПК України у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Приписи п.12.5 ст.12 ПК України визначають, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Як було зазначено раніше, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» ухвалений 28.12.2014 року, тобто після 15.07.2014 року. Відповідно до приписів п.12.3.5 ст.12 ПК України, застосування контролюючим органом положень ПК України з урахуванням внесених Законом змін та рішення з метою оподаткування транспортним податком, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

При цьому до спірних правовідносин не може бути застосовано положення пп.12.3.5 п.12.3 ст.12 ПК України, оскільки до 31.12.2014 року відповідний транспортний податок не справлявся.

Отже, визначення контролюючим органом Позивачу суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в 2015 році у розмірі 25000 грн. не відповідає положенням ПК України та є неправомірним.

Таку ж саму позицію висловив Вищий адміністративний суд України в постанові суду від 30.08.2016 року по справі № К/800/8077/16.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Згідно з ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст. 11, 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідач не довів законності та обґрунтованості прийнятого ним рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 9-17 від 09.06.2015 року.

Згідно з ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією від 18.04.2017 року (а.с.3) Позивачем було сплачено судовий збір в загальному розмірі 640,00 грн.

З урахуванням задоволення позовних вимог, суд дійшов до висновку про стягнення з Відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь Позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 41, 86, 94, 128, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лиманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Лиманської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області № 9-17 від 09.06.2015 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 гривень.

Стягнути з Лиманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області (67500, Одеська область, смт. Доброслав, проспект 40-річчя Визволення, буд. 7 ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (65481, АДРЕСА_1, І/Н НОМЕР_2) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 гривень (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.