Справа № 2-а-9815/11(6-а/336/85/2017)
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 липня 2017 року м. Київ К/800/23104/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 травня 2017 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року скасовано ухвалу суду першої інстанції та постановлено нову, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 18 квітня 2017 року звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документу у справі №2а-10759/11, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про здійснення перерахунку та виплати додаткової пенсії, як особі, яка віднесена до 3 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до вимог статтей 49, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 07 січня 2011 року з розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно із Законом України «Про прожитковий мінімум», з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

На виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2011 року у справі №2-а-9815/11, яка набрала законної сили 21 травня 2013 року, за заявою ОСОБА_1 09 серпня 2011 року був виданий виконавчий лист.

31 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу йому дублікату виконавчого листа у справі № 2-а-9815/11. Зазначав, що втратив оригінал виконавчого документу, а про невиконання рішення суду у даній справі дізнався з листа відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 18 січня 2017 року № 169-8-03.4, у якому виконавча служба повідомила, що виконавчий документ за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Запоріжжя на виконання не надходив.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 березня 2017 року заява ОСОБА_1 задоволена, видано дублікат виконавчого листа у справі №2-а-9815/11, в якому зазначено строк пред'явлення його до виконання - 22 травня 2016 року.

18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, оскільки у виданому дублікаті виконавчого листа від 09 березня 2017 року зазначено строк пред'явлення до виконання - 22 травня 2016 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції виходив з того, що поновлюючи позивачу строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції хоч і виходив з приписів статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України, проте поважних причин пропуску позивачем такого строку, в розумінні цієї статті, не встановив і не зазначив.

При цьому позивач, отримавши 09 серпня 2011 року виконавчий лист у справі №2-а-9815/11, за отриманням його дублікату звернувся до суду лише 31 січня 2017 року, а із заявою про поновлення строку пред'явлення цього виконавчого листа до виконання - 18 квітня 2017 року.

Відповідно до статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до адміністративного суду, який видав виконавчий лист, або до адміністративного суду за місцем виконання.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час набрання законної сили судовим рішенням) передбачався річний строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Приписами Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що виконавчий лист видається за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, або їх представників після набрання судовим рішенням законної сили, а в справах, за якими рішення підлягає негайному виконанню, - у день постановлення судового рішення.

Виконавчий лист видається на руки стягувачу, який на заяві про видачу виконавчого листа ставить свій підпис. Аналогічні вимоги, визначені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158.

Відтак, підставою для видачі виконавчого листа є заява особи, на користь якої таке рішення ухвалено. З власної ініціативи суд не видає виконавчий лист.

Однак, у заяві про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа для виконання ОСОБА_1 не навів мотивів в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, а доводи позивача про пропуск строку у зв'язку з очікуванням добровільного виконання судового рішення відповідачем та про юридичну необізнаність, не є підставою вважати, що строк пред'явлення виконавчого документу до виконання пропущений з поважних причин.

Крім того, під час розгляду заяви ОСОБА_1 до суду першої інстанції відповідачем були надані письмові заперечення, в яких зазначено про добровільне виконання рішення суду. Розпорядженням управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя від 12 листопада 2013 року № 807442 та протоколом від 21 листопада 2013 року на виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2011 року проведений відповідний перерахунок пенсії позивачу та нараховано йому щомісячну додаткову пенсію, що підтверджується індивідуальним перерахунком номер ОР 807442.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Зазначає, що постанова Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2011 року виконана лише в частині нарахування заборгованості, а в частині виплати нарахованої суми відповідач ухиляється від виконання цього рішення з мотивів відсутності бюджетного фінансування. Вказує, що пропустив строк пред'явлення виконавчого листа до виконання через юридичну необізнаність та у зв'язку з очікуванням добровільного виконання судового рішення відповідачем.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і не дають підстав вважати, що судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення, в якому надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що апеляційний суд неправильно застосував норми процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак