Справа № 820/3807/16
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 липня 2017 року м. Київ К/800/19025/17
Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання відмови та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання відмови та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 12 червня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. У встановлений в ухвалі строк скаржником усунуто недоліки касаційної скарги.
Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову Міністерства оборони України в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14 серпня 2014 року. Визнано протиправним рішення Комісії Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги від 05 червня 2016 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні і виплаті грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про виплату та перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» у розмірі 150 - кратного мінімуму, на день встановлення інвалідності, а саме, 182700 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року скасовано постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року в частині зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про виплату та перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» у розмірі 150 - кратного мінімуму, на день встановлення інвалідності, а саме, 182700 грн. Прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо прийняття рішення про виплату та перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» у розмірі 150 - кратного мінімуму, на день встановлення інвалідності, а саме, 182700 грн. В іншій частині постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року залишено без змін.
У касаційній скарзі Міністерство оборони України зазначає, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є такими, що прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги вказує, що позивач проходив строкову військову службу у прикордонних військах колишнього Союзу Радянських Соціалістичних Республік у військовій частині НОМЕР_1 , яка належала до прикордонних військ, та є військовослужбовцем саме прикордонних військ, а оскільки прикордонні війська не входять до структури Збройних Сил України, витрати, пов`язані із виплатою одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності повинні здійснюватися Державною прикордонною службою України, на яку централізовано виділяються кошти з Державного бюджету.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в період з 21 квітня 1980 року по 06 червня 1982 року в військовій частині НОМЕР_1 , згодом був переведений у військову частину НОМЕР_2 , у тому числі у складі діючої армії під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов`язку) в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується довідками від 08 грудня 2015 року №№5035, 5036.
За час проходження служби позивач отримав поранення, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, внаслідок, чого в подальшому отримав інвалідність.
Згідно наказу Міністра оборони СРСР №85 від 28 березня 1982 року позивач був звільнений в запас та поставлений на військовий облік до Ленінського РВК м. Харкова Міністерства оборони СРСР 06 червня 1982 року.
Згідно довідки МСЕК від 22 квітня 2015 року позивачу була встановлена III група інваліда війни з 01 травня 2015 року по 01 травня 2018 року.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою та усіма належними додатками, зокрема і копією довідки МСЕК від 22 квітня 2015 року, стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу 3 групи інвалідності, у зв`язку з пораненнями, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби та перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено позивачу відповідь, якою відмовлено у надсиланні висновку та документів для отримання одноразової грошової допомоги з мотивів необхідності звернення до Прикордонної служби України, оскільки він був звільнений з військової служби з військової частини НОМЕР_2 , яка відносилась до прикордонних військ.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/120/16, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_1 було частково задоволено. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".
На виконання вказаної постанови Харківський обласний військовий комісаріат направив на адресу Міністерства оборони України висновок та документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.
Після розгляду документів Міністерство оборони України повідомило позивача, що йому необхідно звернутись до Прикордонної служби України, оскільки позивач був звільнений з військової частини НОМЕР_2 , яка відносилась до прикордонних військ, а також про те, що в поданих документах відсутня довідка МСЕК про первинне встановлення інвалідності та документи, що свідчать про обставини поранення.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно статей 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною другою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
З аналізу наведених норм Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Зазначена позиція судів першої та апеляційної інстанцій узгоджується з висновками, викладеними у рішенні Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року по справі № 21-466а14.
При цьому, застосування статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок ушкодження здоров`я, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, згідно довідки МСЕК від 22 квітня 2015 року позивачу була встановлена III група інваліда війни з 01 травня 2015 року по 01 травня 2018 року. При цьому, підтвердженням причинного зв`язку встановлення інвалідності позивачу та виконанням обов`язків військової служби є витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №2472 від 15 жовтня 2013 року.
Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновками щодо протиправності відмови Міністерства оборони України в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року та Наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14 серпня 2014 року.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції необґрунтовано зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про виплату та виплатити одноразову грошову допомогу позивачу, передбачену Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги…» у розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, на день встановлення інвалідності, а саме, 182700 грн., оскільки суд не може перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції органу державної влади (дискреційні повноваження).
З урахуванням вищенаведеного, вірним є висновок суд апеляційної інстанції, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Міністерства оборони України розглянути питання щодо прийняття рішення про виплату та перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013.
Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують та ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.
Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).
Касаційна скарга Міністерства оборони України є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання відмови та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко