Справа № 671/1055/17
Суддя: Павлова А. С.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 671/1055/17
У Х В А Л А

19 липня 2017 року м. Волочиськ

Суддя Волочиського районного суду Хмельницької області Павлова А.С., отримавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації про стягнення частини недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

ВСТАНОВИЛА:

До Волочиського районного суду Хмельницької області надійшов позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації, в якому позивач просила визнати неправомірними дії відповідача в частині нарахування та виплати допомоги по досягненню дитиною трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та стягнути на її користь недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 15.06.2009 по 28.02.2010.

В позовній заяві позивач просила поновити строки позовної давності зазначивши, що у грудні 2009 року вона завагітніла сином ОСОБА_2, який народився 31.08.2010. Особливістю перебігу вагітності була загроза її переривання, що унеможливлювало подачу нею позовної заяви до суду.

Дослідивши наявні у справі документи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановлено цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України не зловживаючи ними.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви слідує, що позивач просить суд визнати неправомірними дії УПСЗН Волочиської РДА в частині нарахування та виплати у не повному обсязі допомоги по досягненню дитиною трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та стягнути з відповідача на її користь недоплачену допомогу по досягненню дитиною трирічного віку за період з 15.12.2009 по 28.02.2010.

З даним позовом позивач звернулася 18 липня 2017 року.

Таким чином, з наведеного, суд приходить до висновку, що позивач пропустила строк звернення до суду. При цьому підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними суд не вбачає.

З вимог КАС України слідує, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі у здійсненні права на своєчасне оскарження відповідних дій, бездіяльності та рішень органів владних повноважень (або його посадових, службових осіб) у публічно-правових відносинах, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених особою доводів.

В даному випадку суд враховує, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи обєктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, повязані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини повинні бути підтверджені відповідними та належними доказами

Суд приймає пояснення ОСОБА_1 про те, що через хворобу сина у неї, починаючи з 31.08.2010 (дата народження ОСОБА_3), дійсно виникли істотні обставини, однак до вказаної дати жодних обставин, які б перешкоджали їй звернутися до суду за відновленням своїх порушених прав, судом не встановлено. Посилання ОСОБА_1 на загрозу переривання вагітності не може бути взяте судом до уваги, оскільки жодних доказів її перебування на збереженні або проведення лікування у вказаний період, яке перешкоджало б зверненню до суду, надано не було.

Згідно з частиною 1 ст. 17 Закону України „Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Так, у справі «Делькур проти Бельгії» Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. У справі «Беллет проти Франції» Суд зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частиною другою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з пунктом дев'ятим частини першої ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо її подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи те, що позивач пропустила встановлений законом строк звернення до суду, і не довела поважність такого пропуску, її вимоги підлягають залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 100, 165, 186, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Волочиської районної державної адміністрації про стягнення частини недоплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Волочистький районний суд Хмельницької області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 КАС України, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: