Справа № 810/1406/17
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року № 810/1406/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Деруна Анатолія Андрійовича, третя особа: Приватне сільськогосподарське підприємство "Вербівка", про визнання протиправними рішень та їх скасування,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" з позовом до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Деруна Анатолія Андрійовича про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди:

- індексний номер 29071439 від 02.04.2016;

- індексний номер 29072003 від 02.04.2016.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувані рішення є протиправними, оскільки при їх прийнятті відповідачем не враховано, що раніше укладені між позивачем та власниками земельних ділянок договори оренди землі зареєстровані у встановленому порядку, не були припинені, а тому вони зберігають свою чинність, а відповідач не мав права приймати рішення про реєстрацію права оренди ПСП «Вербівка» до припинення дії чинних договорів оренди.

До судового засідання представники сторін не прибули.

Представники сторін та третьої особи звернулись до суду з письмовими клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить закрити провадження у справі у зв'язку з наявністю між позивачем та третьою особою цивільного спору щодо права оренди земельних ділянок.

На підставі ч. 4 ст. 122 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

ЗАТ «Технологічна Аграрна Компанія», яке перейменовано у ПрАТ «Технологічна Аграрна Компанія Обєднана» (далі - ПАТ «ТАКО») було укладено з власниками земельних ділянок, розташованих на території Вербівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, договори оренди, а саме:

- з ОСОБА_2 - договір оренди землі від 06.04.2011, зареєстрований 30.12.2011, щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3, яка належить орендодавцю на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, строк дії договору - 10 років;

- з ОСОБА_3 - договір оренди землі від 16.09.2011, зареєстрований 06.07.2012, щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_4, яка належить орендодавцю на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, строк дії договору - 10 років.

Вказані договори були зареєстровані відділом Державного комітету земельних ресурсів у Ружинському районі Житомирської області, що підтверджується відповідними відмітками на договорах.

У подальшому, отримавши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформаційні довідки ПАТ «ТАКО», стало відомо про те, що права оренди земельних ділянок за вказаними кадастровими номерами були зареєстровані приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Деруном А.А. за Приватним сільськогосподарським підприємством «Вербівка», та, відповідно, прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди: індексний номер 29071439 від 02.04.2016, індексний номер 29072003 від 02.04.2016.

Вважаючи такі рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом про їх оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки стає чинним лише з дня державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його прав на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваних рішень, визначено загальні засади державної реєстрації речових прав, одними з яких є: обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 даного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Частиною 1 ст. 18 Закону передбачено порядок державної реєстрації прав, п'ятим етапом якого є прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 24 Закону визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону.

З метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох речових прав на одну земельну ділянку необхідно запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди на земельну ділянку (речового права) у органів, що здійснювали таку реєстрацію до « 01» січня 2013 року.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус відноситься до державних реєстраторів, котрі проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

У статті 46-1 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус під час вчинення нотаріальних дій з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва обов'язково використовує відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього.

Умови та підстави доступу нотаріусів до Державного земельного кадастру для здійснення пошуку відомостей про зареєстровану земельну ділянку, під час вчинення нотаріальних дій, щодо такої ділянки та/або проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку для формування витягу з Кадастру про земельну ділянку визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2015 № 457.

Користування Державним земельним кадастром здійснюється безпосередньо нотаріусом, який вчиняє відповідну нотаріальну дію та/або здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 5 Регламенту надання на запити державного реєстратора прав на нерухоме майно інформації про земельні ділянки, затвердженого наказом Міністерства юстиції, Міністерства аграрної політики та продовольства від 03.12.2012 за №1779/5/748, Держземагенство України не пізніше трьох робочих днів з дня отримання файла запитів надає файл відповідей за структурою, визначеною у Додатку 2 до Регламенту. Даний додаток містить розділ 5 - Відомості про інше речове право.

Отже, прийняттю рішень про державну реєстрацію права оренди відповідач повинен був звернутись до відповідного державного органу (Держземагентства України) із запитом про надання інформації про зареєстроване в органах, які здійснювали реєстрацію до 01.01.2013, речове право, а саме - право оренди.

У той же час, відповідачем не надано суду будь-яких доказів виконання вказаних вимог закону при прийнятті оскаржуваних рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону.

Державна реєстраційна служба України у листі від 06.08.2013 № 2951/05-15-13 «Щодо запобігання випадками подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами» роз'яснила, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013.

Отже, існування подвійної реєстрації прав оренди виникло внаслідок недотримання відповідачем вимог закону.

Таку ж позицію висловив Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 02.06.2015 у справі № 818/2665/14 (К/800/12279/15), а також додатково встановив, що у даному спорі посилання на правомірність дій державного реєстратора під час реєстрації спірних договорів оренди через відсутність у законі конкретного способу встановлення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно безпідставно, оскільки не визначення законодавцем способу дій відповідного органу з перевірки певних обставин, що мають значення для правильного прийняття рішення не звільняють такий орган від виконання покладеного на нього законом обов'язку.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 06.10.2015 у справі №820/6553/14 (К/800/43564/14, К/800/42754/14) зазначив, що саме державний реєстратор є суб'єктом владних повноважень і повинен здійснювати усі можливі дії задля недопущення подвійної державної реєстрації одних і тих самих прав. А тому повинен запитувати інформацію про наявність чи відсутність державної реєстрації у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 1 січня 2013 року.

Аналогічна правова позиція викладена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 29.09.2015 у справі №802/37191, в якій наголошується, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з чого слідує, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Твердження відповідача про наявність підстав для закриття провадження в даній адміністративній справі суд оцінює критично, оскільки предметом оскарження в ній є саме рішення відповідача, вчинені як державним реєстратором тобто відповідно суб'єктом владних повноважень.

Також суд зазначає, що ствердження сторонами договорів, у даному випадку - укладених між ПСП «Вербівка» та громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_2, про відсутність обмеження (обтяження) та інших речових прав третіх осіб на земельні ділянки не позбавляє відповідача як державного реєстратора від обов'язку перевірки таких відомостей у порядку, визначеному законом.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, відповідно, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 1 462,00 грн. (квитанція від 11.04.2017 № 0.0.742824295.2).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, присудженню на користь позивача за рахунок відповідача підлягають судові витрати у сумі 1 462,00 грн.

Керуючись ст. ст. 69-72, 86, 94, 98, 122, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Деруна Анатолія Андрійовича про державну реєстрацію права оренди:

- індексний номер 29071439 від 02.04.2016 року;

- індексний номер 29072003 від 02.04.2016 року.

Присудити приватному акціонерному товариству «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» понесені ним судові витрати у розмірі 1 462 (одна тисяча чотириста шістдесят дві) грн. 00 коп. за рахунок приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Деруна Анатолія Андрійовича.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.