Справа № 809/705/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7459/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Затолочного В.С.,
суддів: Каралюса В.М., Матковської З.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі № 809/705/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Військкомат) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дії відповідача протиправними та визнати його учасником бойових дій.
На обґрунтування позову зазначив, що рішенням комісії Військкомату від 20 березня 2017 року, оформленим протоколом № 4, йому відмовлено у визнанні учасником бойових дій, проте, на його думку, він має право на отримання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 2 частини першої статті 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХIІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 3551-ХIІ).
Івано-Франківський окружний адміністративний суд постановою від 06 червня 2017 року у задоволенні позову відмовив.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_1 учасником бойових дій, оскільки позивач не надав доказів щодо безпосередньої його участі у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ.
Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив Позивач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції взяв до уваги виключно доводи Відповідача, тоді як доводи Позивача були безпідставно відкинуті. Не дано оцінки доказам, якими підтверджено, що в період бойових дій на території Чехословаччини, Позивач проходив військову службу в одній із військових частин на території даної країни. Крім того, особи, які разом з ним проходили військову службу, отримали статус учасника бойових дій. Тому вважає, що Відповідачем протиправно, в порушення вимог Закону № 3551-ХІІ та Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій.
Справа розглядалася в порядку письмового провадження.
Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено те, що 05.05.1968 року ОСОБА_1 призваний на строкову військову службу до лав Радянської Армії колишнього Союзу РСР.
Відповідно до наявних у військовому квитку записів, наказом № 017 від 26.11.1968 року ОСОБА_1 зарахований до військової частини НОМЕР_1 , а наказом № 018 від 30.12.1968 року до військової частини п/п НОМЕР_2 .
Згідно довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 02.06.2005 року, ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 (з 10.12.1968 року - військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) в період з 21.11.1968 року по 26.05.1970 року. Військова частина НОМЕР_1 (в/ч пп НОМЕР_2 ) дислокувалась з липня 1965 року по грудень 1968 року в Житомирській області, з грудня 1968 року передислокована на територію Чехословацької Соціалістичної Республіки. В переліку з`єднань, частин і установ, діючих на території ЧССР по плану «Дунай» не значиться.
13.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського обласного військового комісаріату із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій, надавши, серед іншого, нотаріально засвідчені покази свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які проходили військову службу в одній з Позивачем військовій частині та визнані учасниками бойових дій.
За наслідками розгляду заяви, 20.03.2017 року комісією Івано-Франківського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Збройних Силах України прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій, оскільки військова частина польова пошта НОМЕР_2 не приймала участі в бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ, а факт дислокування частини на території Чехословаччини не надає права на визначення статусу учасника бойових дій.
Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій на території інших країн визнаються, зокрема, військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ. Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1994 року № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено Перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі Перелік).
Відповідно до Переліку, ОСОБА_4 віднесена до держав, на території яких в період з 20 серпня 1968 року по 1 січня 1969 року проходили бойові дії.
За приписами Закону № 3551-ХIІ обов`язковою умовою для надання статусу учасника бойових дій є встановлення факту участі особи у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ на території Чехословаччини у зазначений вище період.
Позивач не надав доказів про його особисту участь у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ, крім того, надана Позивачем архівна довідка не містить зазначених відомостей.
Отже, висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, про правомірність рішення комісії Військкомату щодо відмови у визнанні позивача учасником бойових дій ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та відповідає встановленим обставинам справи, а тому у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 слід відмовити.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2014р. №21-94а14.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.
Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі № 809/705/17 без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді В. М. Каралюс
З. М. Матковська