Справа № 805/506/17-а
Суддя: Василенко Любов Андріївна
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Василенко Л.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року справа №805/506/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів: Гайдара А.В., Компанієць І.Д.,

при секретареві судового засідання Томах О.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Косенка С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 6 березня 2017 року у справі № 805/506/17-а за позовом Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - Маріупольська ОДПІ) звернулася до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4), в якому просила: стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь держави податкову заборгованість з орендної плати з фізичних осіб у сумі 59413,91 грн. (а. с. 4-5).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 6 березня 2017 року зазначений позов Маріупольської ОДПІ задоволений повністю, а саме: стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь держави заборгованість з орендної плати з фізичних осіб у сумі 59413 грн. 91 коп. (а. с. 31-32).

Відповідач не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у позову в повному обсязі через порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи (а. с. 50-53).

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначив, що ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 р., в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, на час проведення антитерористичної операції суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, звільнено від сплати користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Також посилався на неотримання податкової вимоги за несплату грошового зобов'язання з орендної плати та подання до Маріупольської ОДПІ заяви про звільнення від обов'язку з нарахування, обчислення та сплати податкового зобов'язання з орендної плати за землю з 14.04.2014 до червня 2016 року на підставі ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Крім того, посилався на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 04.04.2016 у справі №263/1638/15-ц за цивільним позовом Маріупольської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Жовтнева ОДПІ м.Маріуполя ГУ ДФС в Донецькій області, про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки, відповідно до якого судом застосовано ст.6 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та частково задоволені позовні вимоги за період з 01.01.2014 до 13.04.2014, оскільки від нарахування орендної плати за землю за період з 14.04.2014 відповідачі звільняються.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, наполягав на її задоволенні. В обґрунтування доводів щодо безумовного звільнення відповідача від сплати земельного податку в спірний період, надав лист Донецької торгово-промислової палати про те, що не передбачено надання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин для звільнення суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення АТО, оскільки згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вони звільнені від обов' язку зі сплати цього податку ( а. с. 131).

Представник позивача - ОСОБА_2 - заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила постанову суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх за матеріалами справи і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач - ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем і перебуває на обліку у Маріупольській ОДПІ. Заявлена податковим органом до стягнення заборгованість з орендної плати за землю у сумі 59413,91 грн. виникла на підставі поданої відповідачем податкової декларації з плати за землю за 2014 рік № від 24.01.2014 на суму 63081,20грн.

04.08.2016 контролюючим органом прийнято податкову вимогу №63-12, відповідно до якої станом на 03.08.2016 сума податкового боргу відповідача за узгодженими грошовими зобов'язаннями з орендної плати з фізичних осіб становить 68320,51 грн. та штрафні (фінансові) санкції - 510 грн. (а. с. 7 зворотній бік). Судом першої інстанції зазначено, що цю податкову вимогу 13.10.2016 надіслано на адресу відповідача та 19.11.2016 повернуто поштовим відділенням у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с.7). Суд зазначив, що відповідно до норм діючого законодавства відповідач вважається належним чином повідомленим про наявність податкового боргу і податкова вимога у адміністративному або судовому порядку відповідачем не оскаржена.

Суд першої інстанції, виходячи з вище наведених обставин справи, установлених з письмових доказів, наданих податковим органом в обґрунтування позову та норм матеріального права, якими регулюються спірні відносини, дійшов висновку проте, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зокрема зазначаючи, що податкові зобов'язання самостійно визначені відповідачем і є узгодженими, уточнюючі декларації до податкового органу не надавалися, крім того борг підтверджується розрахунком суми заборгованості та зворотнім боком облікової картки.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Жовтневим районним судом м.Маріуполя від 4 квітня 2016 року розглянуто цивільну справу №263/1638/15-ц за позовом прокурора Маріупольської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Жовтнева ОДПІ м.Маріуполя ГУ ДФС в Донецькій області, про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки з постановленням рішення, яке набрало законної сили (а.с.54-55).

Встановлено, що предмет спору у зазначеній цивільній справі і у адміністративній справі № 805/506/17-а один і той же, а саме, стягнення заборгованості зі сплати за землю за 2014 рік (земельна ділянка співпадає) і цей податок сплачується до місцевого бюджету.

Ця обставина підтверджується матеріалами справи, зокрема: договором оренди земельної ділянки від 20.07.2005 року ( а. с. 113 - 119), зворотнім боком облікової картки платника податку (а.с. 16-17), податковою декларацією з плати за землю за 2014 рік (а.с. 11-13), розрахунком суми заборгованості (а.с. 14), письмовими поясненнями позивача ( а. с. 120-125) та усними представників сторін про те, що відбулася зміна поштової адреси ділянки, за оренду якої виник спірний борг з зв'язку з перейменуванням вулиці та зміни нумерації, а саме з АДРЕСА_1, що підтверджується поясненнями представників сторін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що на час подачі позову у цій адміністративній справі та на час вирішення спору Донецьким окружним адміністративним судом за суттю вимог - 06.03.2017 року, рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 4 квітня 2016 року у цивільній справі №263/1638/15-ц про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за земельну ділянку за 2014 рік, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, набрало законної сили. Проте, воно не було враховано Донецьким окружним адміністративним судом, оскільки цей факт не був повідомлений сторонами суду. І тільки в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції відповідач зазначив про цю обставину.

Отже, предмет спору у адміністративній справі № 805/506/17-а та у цивільній справі №263/1638/15-ц один і той же - заборгованість зі сплати за оренду земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 площею 0,2311га та 0,3441га; період виникнення боргу, який заявлений до стягнення і в цивільній, і в адміністративній справах співпадає - 2014 рік. Відмінність полягає тільки в особі позивача: у цивільній справі позов поданий прокурором в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради, а у адміністративній справі позов поданий Маріупольською ОДПІ.

За встановлених обставин, а саме, наявності рішення у цивільній справі, яким вирішено спір щодо стягнення боргу зі сплати одного і того ж виду земельного податку, за оренду тих же земельних ділянок і за той же період сплати, які визначені і у цьому адміністративному позові, при наявності рішення суду, яке набрало законної сили у цивільній справі, суд адміністративної юрисдикції не має права давати оцінку обставинам справи, встановленим судом у цивільній справі та ревізувати (здійснювати перегляд) відповідно до загальноправового принципу правової визначеності.

Колегією суддів з'ясовано, що податковий орган звертаючись з адміністративним позовом, знав про рішення суду у цивільній справі, проте не повідомив суд про наявність рішення у цивільній справі, тобто недобросовісно скористався процесуальними правами як позивач.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно вирішив справу, в зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової, про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ч.3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1760 грн. (а. с. 44).

Відповідно до ст.94 КАС України, з врахуванням відмови у задоволенні позову повністю, на користь відповідача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольської ОДПІ всі документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1760 грн.

В повному обсязі постанова складена 21 липня 2017 року.

Керуючись ст.122-1, ст.195 ч.1, ст.196, ст.198 ч.1 п.3, ст.202 ч.1 п.1, ст.205 ч.2, ст.207, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 6 березня 2017 року у справі № 805/506/17-а за позовом Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу скасувати.

У задоволенні позову Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 1760 грн. 00 коп. (тисяча сімсот шістдесят гривень 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Головуючий Л.А. Василенко

Судді: А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць