Справа № 826/9400/16
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9400/16 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянський Я.І.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
У Х В А Л А

Іменем України

19 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Межевича М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О., за участю секретаря судового засідання Лисенко І.Д., представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачів Шерехова Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, заступника голови Національної поліції України - начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві підполковника поліції Крищенка Андрія Євгенійовича про визнання протиправним та скасування наказу,поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року позов задоволено.

Відповідач-1 в апеляційній скарзі просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 проходила службу на посаді старшого слідчого Відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві.

Згідно з п. 9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовими і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнена 06.11.2015 в запас Збройних Сил України.

Наказом № 16 о/с від 07.11.2015 прийнята на посаду старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції України в м. Києві.

17.05.2016 наказом № 457 о/с на підставі наказу Національної поліції України від 24.02.2016 № 164 дск «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції у м. Києві» та наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 17.03.2015 № 6 дск «Про організаційно-штатні зміни в ГУНП у м. Києві», відповідно до Закону України «Про національну поліцію», ОСОБА_4 звільнена з посади старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві відповідно до п. 4 (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію».

В той же час, наказом № 457 о/с від 17.05.2016 майора поліції ОСОБА_4 призначено на посаду старшого слідчого відділення відділу поліції № 1 (з обслуговування житлового масиву "Лісовий", селища Биківня та військового містечка № 16) Деснянського управління поліції.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним (нечинним, неправомірним) та скасувати рішення (наказ) Головного управління Національної поліції у м. Києві № 457 о/с від 17.05.2016 в частині звільнення ОСОБА_4 з посади старшого слідчого управління та призначення на посаду старшого слідчого відділення відділу поліції № 1 Деснянського управління поліції;

- поновити ОСОБА_4 (М-050237), на посаді старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві з 17.05.2016 та виплатити різницю в заробітку (грошовому забезпеченні) з 17.05.2016 по день поновлення.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено того, що в Головнму управлінні Національної поліції України в м. Києві проводилися організаційно-штатні зміни внаслідок чого займана ОСОБА_4 посада була скороченою. Суд першої інстанції також звернув увагу на те, що відповідач не надав доказів персонального попередження позивача про можливе скорочення її посади, доказів того, що Головне управління Національної поліції в м. Києві ознайомило ОСОБА_4 із переліком вакантних посад, на які остання могла претендувати на виконання вимог ч. 2 ст. 68 Закону України «Про національну поліцію».

Вирішуючи спір, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до преамбули Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 68 Закону № 580-VIII у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що поліцейського може бути звільнено або призначено на іншу посаду у зв'язку зі скороченням його посади внаслідок реорганізації. Проте, матеріали справи не містять доказів того, що у слідчому управлінні Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснювалася реорганізація, внаслідок якої було скорочено посаду старшого слідчого, яку обіймала позивач. Саме лише посилання на накази Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у місті Києві, назва яких вказує на організаційно-штатні зміни не свідчить про факт скорочення посади, яку обіймала позивач.

Окрім того, вчинення будь-яких дій відносно поліцейського у зв'язку зі скороченням його посади може мати місце виключно після його персонально письмово попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що позивач була персонально письмово попереджена про можливе наступне звільнення зі служби в поліції, а відповідачем-1 таких доказів не надано.

Положення ч. 2 ст. 68 Закону № 580-VIII також чітко передбачають, що поліцейського може бути призначено на іншу посаду у зв'язку зі скороченням його посади виключно за його згодою. Однак, матеріали справи не містять, а відповідачем-1 не було надано доказів того, що позивач погодилася на призначення її на посаду старшого слідчого відділення відділу поліції № 1 (з обслуговування житлового масиву "Лісовий", селища Биківня та військового містечка № 16) Деснянського управління поліції.

Також, відповідачем-1 не було надано жодних доказів того, що з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків, враховуючи позитивну характеристику позивача, їй не могла бути запропонована робота в Головному управлінні Національної поліції у місті Києві.

На зазначених обставинах акцентував увагу суд першої інстанції в оскаржуваній постанові, однак, відповідач-1 в апеляційній скарзі їх жодним чином не спростовує. Однак, на думку колегії суддів апеляційного суду, вказані вище обставини є вагомими та такими, що свідчать про суттєві порушення відносно звільнення та призначення на іншу посаду позивача і, як наслідок, про протиправність прийняття та наявність підстав для скасування наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві № 457 о/с від 17.05.2016.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Враховуючи викладені норми КЗпП та те, що позивача було звільнено без наявних на це правових підстав, колегія суддів апеляційного суду підтримує висновок суду першої інстанції про необхідність поновлення позивача на попередній посаді та стягнення з відповідача-1 на користь позивача різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав на задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та/або процесуального права, допущено неповне з'ясування або надано невірну оцінку обставинам які впливають на правильність вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року - без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції в порядку та строки, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.В. Межевич

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Є.О. Сорочко

Повний текст рішення виготовлений 21.07.2017.

Головуючий суддя Межевич М.В.

Судді: Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.