Справа № 804/9020/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 р. Справа № 804/9020/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіБарановського Р. А.
при секретаріДраготі С.А.
за участю:
представника позивача представника відповідача Кіньшакова Г.В. Овсяннікової М.Ш.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Управління Державної служби спеціалізованого зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування розпоряджень,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної служби спеціалізованого зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Східного офісу Держаудитслужби, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог від 27.12.2016р., просить суд:

визнати «Розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами» від 03 жовтня 2016 року № 81 та від 05 грудня 2016 року №86 увідношенні Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області такими, що не відповідають вимогам Постанови КМУ від 19.01.2011 року № 21 «Про затвердження Порядку зупинення операцій з бюджетними коштами»;

скасувати «Розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами» від- 05 грудня 2016 року №86 у відношенні Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник позивача позов підтримав, просив позов задовольнити, надавши пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві.

В обгрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що процедура зупинення операцій з бюджетними коштами Управління проведена відповідачем з грубим порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зупинення операцій з бюджетними коштами» №21 від 19.01.2011 року, у зв'язку з чим оскаржувані розпорядження винесені відповідачем протиправно та підлягають скасуванню.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, надавши обгрунтування аналогічні доводам, викладеним у запереченнях на адміністративний позов.

Позиція відповідача аргументована тим, що на підставі акта ревізії фінансово-господарської діяльності Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області за № 04-01.1-10/7-ДСК від 29.08.2016р. встановлено порушення позивачем бюджетного законодавства, визначене п.40 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України, яке не відшкодовано відповідачем, у зв'язку з чим Східним офісом Держаудитслужби було правомірно застосовано до позивача такий заход впливу, як зупинення операцій з бюджетними коштами.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, мотивуючи це наступним.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області, яку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 266 від 06 квітня 2016 р. реорганізовано у Східний Офіс Державної Аудиторської Служби України (далі - ДФІ в Дніпропетровській області, Східний офіс Держаудитслужби, відповідач), у термін з 14.06.2016р. по 19.08.2016р. проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області (; далі-управління, позивач) за період з 01.04.2013р. по 31.05.2016р., за результатами якої відповідачем був складений Акт за № 04-01.1-10/7-ДСК від 29.08.2016р.

На підставі акта ревізії від 29.08.2016 № 04-01.1-10/7-ДСК фінансово-господарської діяльності Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області встановлено порушення бюджетного законодавства, визначене п.40 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України, яке не відшкодовано відповідачем. Порушення полягає в недоотриманні фінансових ресурсів на суму 66,2 тис.грн внаслідок надання послуг з урядового зв'язку на безоплатній основі, що в свою чергу є порушенням п.11 Порядку забезпечення урядовим зв'язком посадових осіб державних органів, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, затвердженого Указом Президента України «Про забезпечення урядовим зв'язком посадових осіб» від 18.04.2005 №663.

Управлінням направлено на адресу відповідача направлено Заперечення до акту ревізії.

Відповідачем заперечення взяти до уваги не було та на адресу Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області надіслані Висновки (за вих. № 04-06-05-15/7305 від 28.09.2016р.) на заперечення до акта ревізії фінансово-господарської діяльності Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області № 04-01.1-10/7-ДСК від 29.08.2016р., які згідно абз.1 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами» № 550 від 20.04.2006р. є невід'ємною частиною акту ревізії.

Надалі Управлінням було отримано лист від ДФІ в Дніпропетровській област«Щодо усунення порушень законодавства» за № 04-06-05-15/7371 від 30.09.2016 року, у якому відповідачем викладені вимоги щодо усунення порушень законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що 19.10.2016 року (згідно штампу реєстрації вхідної кореспонденції Управління) на адресу позивача надійшло повідомлення ДФІ в Дніпропетровській області «Про застосування фінансової санкції» №04-06-05-15/7410 від 04.10.2016р. , яке направлено Управлінню разом із додатком до нього, а саме:

- Розпорядження «Про зупинення операцій з бюджетними коштами» №81 від 03 жовтня 2016 року, де зазначалося, що відповідач зобов'язує орган Державної казначейської служби зупинити операції з бюджетними коштами позивача на строк до 28 жовтня 2016 року включно.

09.12.2016 р. року (згідно штампу реєстрації вхідної кореспонденції Управління) на адресу позивача надійшло повідомлення Східного офісу Держаудитслужби «Про застосування фінансової санкції» №04-06-05-15/1723 від 05.12.2016р., яке направлено Управлінню разом із додатком до нього, а саме:

- Розпорядження «Про зупинення операцій з бюджетними коштами» №86 від 05 грудня 2016 року, де зазначалося, що відповідач зобов'язує орган Державної казначейської служби зупинити операції з бюджетними коштами позивача на строк до 31 грудня 2016 року включно.

Правомірність вищезазначених розпоряджень, є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що спірні розпорядження були направлені позивачу із порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зупинення операцій з бюджетними коштами»№ 21 від 19.01.2011 року.

Так, матеріалами справи підтверджується, що Розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами» № 81 від 03 жовтня 2016 року направлено на адресу Управління засобами поштового зв'язку 06.10.2016 року.

Натомість, у відповідності до положень п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зупинення операцій з бюджетними коштами» № 21 від 19.01.2011 року, розпорядження про зупинення операцій надсилається розпоряднику, що порушив вимоги бюджетного законодавства, не пізніше робочого дня, що настає за днем його реєстрації уповноваженим органом, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або подається особисто під розписку уповноваженій особі.

Наступним робочим днем після його реєстрації є 04.10.2016р., а не 06.10.2016 року та направлено воно повинно бути рекомендованим листом з повідомленням про вручення або подано особисто під розписку уповноваженій особі, а не звичайною поштою, як в порушення вищезазначеного порядку здійснив відповідач.

Окрім цього, позивач зауважує, що отриманий ним примірник Розпорядження «Про зупинення операцій з бюджетними коштами» № 81, має ознаки підробки документу, а саме: наявність на оригіналі документу виправлень та підчисток.

09.12.2016 року Управлінням отриманий повідомлення Східного офісу Держаудитслужби «Про застосування фінансової санкції» №04-06-05-15/1723 від 05.12.2016р., яке направлено Управлінню разом із Розпорядженням про зупинення операцій з бюджетними коштами» №86 від 05 грудня 2016 року.

Зазначені документи також надіслані з порушенням вимог п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зупинення операцій з бюджетними коштами» № 21 від 19.01.2011 року, оскільки Розпорядження «Про зупинення операцій з бюджетними коштами» №86 від 05 жовтня 2016 року направлено на адресу Управління засобами поштового зв'язку.

Відповідно до правової позиції, висловленої колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові по справі 21-330а15, де остання дійшла висновку, що вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на приведення роботи підконтрольної організації у відповідність із вимогами законодавства у майбутньому, є обов'язковою до виконання. Що ж стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово відшкодовані шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України - висновок Верховного суду України щодо застосування норм права, викладений у його постанові, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Слід зауважити, що з позовом до суду про відшкодування збитків не звертався, з огляду на відсутність доказів протилежного.

Згідно п.7 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» - органу державного фінансового контролю надається право ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

При цьому у даному випадку не було фактів використання отриманих коштів з порушенням законодавства.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи'прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та їх відповідність нормам діючого законодавства України.

Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Так, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що процедура зупинення операцій з бюджетними коштами Управління проведена відповідачем з грубим порушенням вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зупинення операцій з бюджетними коштами» №21 від 19.01.2011 року, вимоги зазначені у Розпорядженні «Про зупинення операцій з бюджетними коштами» №86 від 05 грудня 2016 року суперечать правовій позиції, висловленої колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові по справі 21-330а15 , у зв'язку з чим суд доходить до висновку, що вказане розпорядження Східного офісу Держаудитслужби є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, щодо іншої заявленої Управлінням позовної вимоги про визнання «Розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами» від 03 жовтня 2016 року № 81 увідношенні Управління Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області такими, що не відповідають вимогам Постанови КМУ від 19.01.2011 року № 21 «Про затвердження Порядку зупинення операцій з бюджетними коштами», суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що розпорядженням «Про зупинення операцій з бюджетними коштами» №81 від 03 жовтня 2016 року позивачу зупинено операції з бюджетними коштами на строк до 28 жовтня 2016 року.

Відповідно до змісту п.2 ч.1 ст.117 Бюджетного кодексу України - до учасників бюджетного процесу може застосовуватися зупинення операцій з бюджетними коштами за порушення бюджетного законодавства, визначені пунктами 1 3, 10, 11, 14 29, 32 36, 38 і 40 частини першої статті 116 цього Кодексу, у порядку, встановленому статтею 120 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, 2 ст.120 Бюджетного кодексу України - зупинення операцій з бюджетними коштами полягає у зупиненні будь-яких операцій із здійснення платежів з рахунку порушника бюджетного законодавства. Механізм зупинення операцій з бюджетними коштами визначається Кабінетом Міністрів України.

Зупинення операцій з бюджетними коштами можливе на строк до 30 днів у межах поточного бюджетного періоду, якщо інше не передбачено законом.

На підставі ч.1, 3 ст.124 Бюджетного кодексу України, рішення про застосування заходу впливу за порушення бюджетного законодавства може бути оскаржено у порядку, встановленому законом. Рішення може бути оскаржено в органі, що його виніс, або в суді протягом 10 днів з дня його винесення, якщо інше не передбачено законом.

У разі визнання судом рішення про застосування заходу впливу за порушення бюджетного законодавства повністю чи частково незаконним особі, щодо якої воно було винесено, поновлюються обмежені таким рішенням права.

Згідно з абз.3 п.8 Порядку зупинення операцій з бюджетними коштами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №21 від 19.01.2011 р. - підставою для відновлення операцій на рахунках розпорядників та/або одержувачів є закінчення строку, зазначеного в розпорядженні про зупинення операцій або встановленого частиною другою статті 120 Бюджетного кодексу України.

Із аналізу зазначених норм судом встановлено, що наслідком визнання незаконним розпорядження про зупинення операцій з бюджетними коштами є поновлення обмежень, які встановлені таким розпорядженням.

Відповідно до пункту 1 частини 17 Кодексу адміністративного судочинства України - компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З наведених процесуальних норм права та положень ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень та визначає зміст позовних вимог. Проте, ці рішення, дії або бездіяльність повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Оскільки наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного права позивача, то у разі незгоди з діями чи рішенням контролюючого органу, вимога про визнання протиправними дій відповідача, в тому числі і по оскарженню наказу про проведенню перевірки вже після його фактичного виконання і складення акту перевірки, не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту виключно шляхом пред'явлення позову про скасування оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень.

Виходячи із загальних засад адміністративного судочинства задоволенню підлягають ті вимоги, які фактично відновлюють порушене право особи сфері публічно-правових відносин з відповідачем.

При прийнятті рішення судом також враховано, що оскаржуване розпорядження за №81 від 03.10.2016р. реалізовано, оскільки даним рішенням зупинено операції з бюджетними коштами Управління, у зв'язку з чим дане рішення за своєю правовою природою є індивідуальним актом застосування норм права (правозастосовчим актом індивідуальної дії), який після його виконання є таким, що вичерпав свою дію.

Таким чином, суд зазначає, що з 29.10.2016 року дія оскаржуваного розпорядження припинена, операції з бюджетними коштами підлягали відновленню, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, позов Управління Державної служби спеціалізованого зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області до Східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування розпоряджень - підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Східного офісу Держаудитслужби "Про зупиненя операцій з бюджетними коштами" №86 від 05 грудня 2016р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного офісу Держаудитслужби () на користь Управління Державної служби спеціалізованого зв'язку та захисту інформації України у Дніпропетровській області () судові витрати у розмірі 1378, 00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2016 року

Суддя Р.А. Барановський