Справа № 646/2894/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 р.Справа № 646/2894/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В., Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.04.2017р. по справі № 646/2894/17

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, яка викладена у рішенні управління від 29.03.2017 р.; скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова від 29.03.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, як незаконне; зобов'язати Управління здійснити перерахунок і виплату з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати ОСОБА_1 в подальшому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідок апеляційного суду Харківської області від 21.03.2017 р. № 03-55/84 та від 19.04.2017 р. № 03-55/134 на підставі особового рахунку за вересень 2016 р. та грудень 2016 р., починаючи з моменту звернення за отриманням щомісячного довічного грошового утримання, а саме з 21.09.2016 р. та з 01.12.2016 р. без обмеження його граничного розміру.

Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.04.2017р. по справі № 646/2894/17 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії та рішення Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, яка викладена у рішенні управління від 29.03.2017 р.; скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова від 29.03.2017 р. про відмову ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення; зобов'язано Слобожанське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова здійснити перерахунок і виплату з урахуванням раніше виплачених сум та виплачувати ОСОБА_1 в подальшому раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення згідно довідки апеляційного суду Харківської області від 21.03.2017 р. № 03-55/84 на підставі особового рахунку за вересень 2016 р. та грудень 2016 р., починаючи з моменту звернення за отриманням щомісячного довічного грошового утримання, а саме з 21.09.2016 р. без обмеження його граничного розміру. В решті позову відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.04.2017р. по справі № 646/2894/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу голови апеляційного суду Харківської області від 06.09.2016 р. № 04-03/73-ос ОСОБА_1 був відрахований зі штату апеляційного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку та звільненням з посади судді.

У зв'язку з цим, 21.09.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши довідку апеляційного суду Харківської області від 19.09.2016 р. № 04-72/1698. Також, 09.12.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв'язку з підвищенням з 01.12.2016 р. грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, додавши довідку апеляційного суду Харківської області від 09.12.2016 р. № 03-54/208 про заробітну плату.

Відповідно до листа голови апеляційного суду Харківської області від 21.03.2017 р. № 03-55/83, направленого до Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова, у довідках, наданих ОСОБА_1 раніше не було враховано 1/12 частина допомоги на оздоровлення, у зв'язку з чим апеляційним судом Харківської області було надано довідку із врахуванням вищевказаної суми (а.с. 14, 13).

Разом з тим, рішенням Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова від 29.03.2017 р. ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки апеляційного суду Харківської області від 21.03.2017 р., оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не входить до переліку, встановленого ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Не погодившись з відмовою відповідача у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що фактично відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що на момент прийняття Верховною Радою України постанови від 08.09.2016 р. про звільнення позивача з посади судді у відставку, спірні правовідносини регулювались Законом України від 07.07.2010 р. № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій ст. 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 р. за № 4-рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів», розмір щомісячного довічного утримання становив 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та за кожний повний рік на посаді судді понад 20 років цей розмір збільшується на 2 %.

Відповідно до ст.ст. 133-134 цього Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями ст. 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, слід зазначити, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком № 2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Положеннями ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 20.02.2012 р. № 21-430а11 та від 06.11.2013 р. № 21-350а13, які в силу ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх судів України.

У зв'язку з цим, посилання відповідача на те, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до пенсійної винагороди є необґрунтованими.

Також апелянт в апеляційній скарзі зазначає про неможливість здійснення перерахунку позивачу щомісячного грошового утримання в зв'язку зі збільшенням такого утримання працюючим суддям з грудня 2016 року з посиланням на вимоги п. 4 ст. 141 Закону № 2453, якими перерахунків раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці взагалі не передбачено, окрім суддів Конституційного суду України.

Колегія суддів зазначену вимогу вважає необґрунтованою, оскільки згідно ст. 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди загальної юрисдикції утворюють єдину систему судів. Єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України. Як встановлено положеннями ч. 4 ст. 17 вказаного Закону, єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується, зокрема: єдиними засадами організації та діяльності судів; єдиним статусом суддів; єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності судів; фінансуванням судів виключно з Державного бюджету України.

В ст. 51 цього Закону визначено, що суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений чи обраний суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.

Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судів загальної юрисдикції чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Згідно ч. 5 ст. 109 даного Закону за суддею, звільненим за його заявою, про відставку, зберігається звання судді га гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Колегія суддів зазначає, що обов'язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 Кодексу адміністративного судочинства України і розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішення, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Враховуючи те, що постанова Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.04.2017р. по справі № 646/2894/17 прийнята з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.04.2017р. по справі № 646/2894/17 - залишити без задоволення.

Постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.04.2017р. по справі № 646/2894/17 за позовом ОСОБА_1 до Слобожанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис) Присяжнюк О.В. Курило Л.В.