Справа № 594/519/17
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/5986/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року у справі № 594/519/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Борщівського ВП майора поліції Скочиляса Івана Ярославовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017р. ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора Борщівського ВП майора поліції Скочиляса Івана Ярославовича в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову серія БР №288731 від 29.03.2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Постановою Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 оскаржив її подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задоволити позов. Як на доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при притягненні його до відповідальності відповідач здійснив неправильну кваліфікацію правопорушення.

Відповідно до п.1ч.1 ст.197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з копії постанови, серія БР №288731 від 29.03.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 29.03.2017 року о 10.40 год., керуючи автомобілем марки ВАЗ 21043 д.н.з. НОМЕР_1, між населеними пунктами м. Борщів с. Кривче, не увімкнув ближнє світло фар поза населеним пунктом, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2ст.122 КУпАП. Відповідно до даної постанови на позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення в межах чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду такий висновок суду вважає помилковим та зазначає, що порядок дорожнього руху на території України встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до 9.8. розділу 9 Попереджувальні сигнали ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

При цьому відповідно до п. 1.10 ПДР денні ходові вогні - зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Таким чином, системний аналіз вказаних правових норм, на переконання апеляційного суду, дає підстави для висновку, що вимога про ввімкнення у період з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних засобах під час руху поза населеними пунктами ходових вогнів або ближнього світла фар стосується вимог ПДР щодо попереджувальних сигналів.

Разом із тим, диспозиція ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, чого у даному випадку встановлено не було.

Відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що правопорушення, зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме рух поза межами населеного пункту із вимкненим ближнім світлом фар, не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що приписами ст. 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.ст. 121 - 128, ч. 1 і 2 ст. 129, ст.ст. 139 і 140 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного апеляційний суд приходить до висновку про те, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Стосовно позовної вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, апеляційний суд зазначає.

Відповідно до ст. 247, ч. 3 ст. 284 КУпАП право закривати провадження у справі про адміністративне правопорушення має лише орган, до компетенції якого віднесений розгляд справ про адміністративне правопорушення, а не адміністративний суд, який перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови. Відтак, відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині і постанова в цій частині підлягає скасуванню, як така, що суперечить нормам матеріального права

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням того, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постанова суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 160, ст. ст. 167, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2017 року у справі №594/519/17 скасувати, та прийняти нову постанову якою позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 288731 від 29.03.2017р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель