Справа № 2а-3776/11/2670
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 червня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гриців М.І., розглянувши заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі - управління ДНС) про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи (далі - МНС), Головного управління МНС в місті Києві про зобов'язання внести зміни до грошового атестату, стягнення грошового забезпечення та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 11 квітня 2017 року залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 6 вересня 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2012 року про часткове задоволення позову.

Не погоджуючись з цим рішенням, управління ДНС подало заяву до Верховного Суду України про його перегляд.

Заява була подана без додержання вимог статті 2391 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), тому суддя-доповідач ухвалою від 16 травня 2017 року із зазначенням недоліків (недоробок) залишив без руху заяву управління ДНС і надав строк до 16 червня 2017 року для їх усунення. До заяви не було додано процесуальних рішень суду касаційної інстанції, передбачених пунктом пункту 2 частини першої статті 237 КАС та інших рішень цього самого суду, в яких під час перегляду правильності застосування норм матеріального права (пункт 1 частини першої статті 237 КАС) дійшов того самого висновку, якого заявник просив встановити за наслідками перегляду ухвали від 11 квітня 2017 року.

16 червня 2017 року управління ДНС подало заяву про виконання ухвали від 16 травня 2017 року та долучило копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 13 травня 2014 року, 27 січня, 19 травня, 17 листопада 2016 року (справи №№ К/800/61503/13, К/800/66467/14, К/800/18508/15, К/800/21885/15).

За правилами пункту 1 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за тотожних предмету спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

За правилами пункту 2 частини першої статті 237 КАС одним із мотивів перегляду Верховним Судом України судових рішень в адміністративних справах є неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

Зі змісту заяви та доданих до неї документів убачається, що неоднаковість і незаконність оскарженого рішення автори заяви вбачають у тому, що вона була ухвалена незаконним складом суду. Цією ухвалою суд касаційної інстанції завершив касаційний перегляд рішень судів попередніх інстанцій, ухвалених по суті спору. За видом і юридичним значенням оскаржене рішення не підпадає під перелік тих, які в розумінні пункту 2 частини першої статті 237 КАС можуть утворювати предмет перегляду.

Заявник послався як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права на вищевказані рішення суду касаційної інстанції, якими цей суд із покликанням на статтю 151 , частину третю статті 28, статтю 160 КАС задовольняв заяви суддів про самовідвід. За видом ці рішення не є рішеннями суду касаційної інстанції, що були ухвалені за наслідками розгляду по суті касаційної скарги. Вони не містять правового висновку щодо застосування норм процесуального та матеріального права, неоднозначність застосування яких оспорюється в заяві.

Інших копій судових рішень, що підтверджують різне (відмінне) правозастосування касаційним судом, як того вимагає пункт 3 частини першої статті 2391 КАС, не додав.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 2392 КАС заява, подана без додержання вимог статей 239 і 2391 цього Кодексу, повертається заявнику.

Керуючись пунктом 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402- України VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», частиною другою статті 2392 Кодексу адміністративного судочинства,

у х в а л и в:

Заяву Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві про перегляд Верховним Судом України судових рішень, постановлених у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи, Головного управління Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в місті Києві про зобов'язання внести зміни до грошового атестату, стягнення грошового забезпечення та відшкодування моральної шкоди повернути заявнику.

Суддя

Верховного Суду України М.І. Гриців