Справа № 817/18/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2017 р.Р і в н е 817/18/17
17год. 00хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Кузьмич Наталія Олексіївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
В С Т АН О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_4.) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Рівненській області), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 03.10.2016 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача повідомив, що рішення контролюючим органом прийняті не у спосіб передбачений Конституцією України та законами України. Так як, відомості, які наведені в матеріалах перевірки від 14.09. 2016 року містять ряд неточностей та суперечностей. Наголосив, що документів, які б підтверджували продаж в належному позивачу магазині пива особі, яка не досягла 18 років - у матеріалах справи немає. Разом з тим, представник позивача зазначив, що у позивача наявна ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, строк дії ліцензії з 27.05. 2016 року по 26.05. 2017 року, а тому рішення про застосування фінансових санкцій є безпідставними та такими, що порушують права та інтереси позивача. З цих підстав, представник позивача просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав письмові заперечення проти позову. В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що продавець магазину, що належить позивачу, 05.04. 2016 року здійснив продаж пива особі, яка не досягла 18 років. Даний факт задокументований шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також поясненнями неповнолітнього та продавця магазину. Крім того, згідно із баз даних виданих ліцензій, позивач здійснював реалізацію алкогольних напоїв - без наявності ліцензії. Таким чином, ГУ ДФС у Рівненській області при винесені рішень про застосування фінансових санкцій до ФОП ОСОБА_4 діяло в межах чинного законодавства, а тому даний позов є необґрунтований, та таким, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні призначеному на 17.07. 2017 року, судом в порядку ст. 65 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) допитано в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

ОСОБА_5 - продавець магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Рівненський район, Рівненська область, зазначила, що інформацію наведену у поясненнях від 05.04.2016 року, написаних поліцейським не перечитувала. Повідомила, що продала пиво молодому хлопцеві віком 18-20 років, який потім пішов у невідомому їй напрямку. Також зазначила, що у підсобці магазину були наявні ящики пива, яке вона продавала декілька раз. Крім того, повідомила суду, що осіб, присутніх у залі суду бачить вперше, в тому числі неповнолітнього ОСОБА_6.

ОСОБА_6 - учень 9-ого класу, надав пояснення суду, в яких зазначив, що 05.04. 2016 року перебував у с. Нова Любомирка проїздом на шляху до дому та зайшов до торгового закладу з вивіскою "ІНФОРМАЦІЯ_1" де купив пиво. Також вказав, що продавцем у магазині була старша, повнувата жінка з сивиною на гові, продавця ОСОБА_5 бачить вперше. Алкогольний напій він купував у дерев'яному торговому закладі, пофарбованому в зелений колір. Крім того, зазначив, що не купував пиво у магазині, фотографія якого міститься у матеріалах справи (а.с.72).

Заслухавши пояснення представників сторін та показання свідків, дослідивши у відкритому судовому засіданні подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований фізичною особою підприємцем 29.06. 2006 року, номер запису 2 001877 та є платником єдиного податку з 01.01. 2012 року (а.с.8, 9).

Відповідно до Договору оренди основних засобів від 15.05. 2015 року Олександрійське споживче товариство передало в строкове платне користування складське приміщення магазину "Продтовари" загальною площею 86,7м.кв. (згідно із актом-приймання передачі майна, що є невід'ємною частиною даного договору), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Рівненський район, Рівненська область (а.с.30, 31).

Рішенням від 25.02.2016 року №15, виконавчий комітет Олександрійської сільської ради вирішив надати дозвіл позивачу на торгівлю продовольчими і непродовольчими товарами, тютюновими виробами та алкогольними напоями в магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Рівненський район (а.с.32).

27.05. 2016 року ГУ ДФС у Рівненській області видало позивачу ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, строком з 27.05. 2016 року по 26.05. 2017 року (а.с.10).

В матеріалах справи наявні копії матеріалів перевірки Рівненського відділення Рівненського відділу поліції з питань дотримання вимог чинного законодавства в сфері обігу алкогольних напоїв ФОП ОСОБА_4 від 14.09.2016 року №9402/201/01-2016 з відповідними додатками.

Відповідач на обґрунтування заперечень посилається на вказані матеріали перевірки, а саме пояснення від 05.04.2016 року продавця магазину ОСОБА_5 та пояснення особи, яка не досягла 18 років ОСОБА_6 (а.с.18, 19).

Так, встановивши вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, на продавця магазину ОСОБА_5, 05.04. 2016 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 008571 від 05.04. 2016 року (а.с.20).

Судом встановлено, що на підставі матеріалів перевірки Рівненського відділення Рівненського відділу поліції з питань дотримання вимог чинного законодавства в сфері обігу алкогольних напоїв ФОП ОСОБА_4 від 14.09. 2016 року № 9402/201/01-2016, відповідачем було винесено рішення про застосування фінансових санкцій № від 03.10. 2016 року, яким встановлено реалізацію алкогольних напоїв особі, яка не досягла 18 років, що не відповідає вимогам ст.15-3 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Застосовано штраф в розмірі 6800 грн. (а.с.13).

Крім того, на підставі матеріалів перевірки Рівненського відділення Рівненського відділу поліції з питань дотримання вимог чинного законодавства в сфері обігу алкогольних напоїв ФОП ОСОБА_4 від 14.09. 2016 року № 9402/201/01-2016, відповідачем було винесено рішення про застосування фінансових санкцій № від 03.10. 2016 року, яким встановлено роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності у суб'єкта господарювання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що є порушенням ч. 12 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. (а.с.74).

Позивач в порядку адміністративного оскарження звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України вих.№1/10 від 17.10.2016 року, з проханням скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № від 03.10.2016року(а.с.22-26).

Однак, рішенням Державної фіскальної служби України від 12.12.2016 року подана скарга залишена без задоволення(а.с.27-28).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями про застосування фінансових санкцій № від 03.10. 2016 року та № від 03.10. 2016 року - позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України регулюються Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі - Закон України від 19.12.1995 року № 481/95).

Згідно ст. 1 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 16 цього Закону, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до ч. 12 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Відповідно до п. 5, 6 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою КМУ від 02.06.2003 року №790 (далі - Порядок від 02.06.2003 року №790) визначено, що підставами для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.

Аналогічні норми також закріплені в ч. 4 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95, якою передбачено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України від 19.12.1995року № 481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 2 ст. 15-3 цього Закону, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів: особам, які не досягли 18 років.

Так, на підставі абз. 9 ч.2 ст.17 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95 до позивача застосовано штраф за порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

Також, до позивача застосовано фінансову санкцію на підставі абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95, де зазначено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Що стосується позовної вимоги про скасування рішення про застосування фінансових санкцій № від 03.10.2016року, в частині за порушення вимог статті 15-3 цього Закону України від 19.12.1995 року № 481/95, а саме продаж пива особі - ОСОБА_6, який не досягнув 18 років, то суд вважає, що вона підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Твердження відповідача щодо продажу алкогольного напою продавцем магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - неповнолітньому ОСОБА_6, спростовуються свідченнями наданими у судовому засіданні продавцем ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_6, які зазначили, що один одного бачать в судовому засіданні вперше.

Крім того, продавець магазину ОСОБА_5 зазначила, що пояснення від 05.04. 2016 року написані поліцейським не перечитувала. Поміж тим, свідок ОСОБА_6 повідомив суду, що він купував пиво у магазині, де продавцем була повнувата, старша жінка із сивиною на голові, а не ОСОБА_5, котра є молодою особою 1992 року народження. Разом з тим, торговий заклад, де він придбав пиво був дерев'яний і пофарбований в зелений колір. Натомість, магазин, що належить позивачу не підпадає під дані ознаки. Також, свідок ОСОБА_6 повідомив, що пиво у магазині, фотографія якого міститься у матеріалах справи, не купував (а.с.72).

Таким чином, в письмових поясненнях осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 від 05.04.2016 року та наданих ними свідченнями в судовому засіданні - є істотні суперечності щодо фактичних обставин справи та є недостатній взаємозв'язк цих обставин у їх сукупності.

Крім того, інших належних та допустимих доказів щодо продажу вказаному неповнолітньому пива, продавцем магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідачем суду не надано.

Отже, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № від 03.10. 2016 року, за продаж пива особі - ОСОБА_6, який не досягнув 18 років у магазині де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_4

Разом з тим, що стосується позовної вимоги про скасування рішення про застосування фінансових санкцій № від 03.10. 2016 року за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій, то суду необхідно звернути увагу на таке.

Як зазначає позивач в обґрунтуваннях позовних вимог, ним отримано ліцензію на роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 27.05. 2016 року.

Вказана обставина підтверджена наявною у матеріалах справи копією ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, яка видана відповідачем 27.05. 2016 року.

Разом з тим, суд звертає увагу, що долученими доказами до матеріалів справи підтверджено, що 05.04. 2016 року на момент роздрібної торгівлі алкогольними напоями, діючої ліцензії у позивача не було.

Таким чином, твердження позивача про те, що він здійснював торгівлю алкогольними напоями відповідно до ліцензії - судом вважаються безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Обставини щодо роздрібної торгівлі алкогольними напоями у березні-квітні 2016 року у магазині, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Рівненського району, Рівненської області, який викостовується у господарській діяльності ФОП ОСОБА_4 підтверджено показаннями свідка ОСОБА_5, продавця вказного магазину, яка повідомила суду, що здійснювала продаж алкогольних напоїв у кінці березня на початку квітня 2016 року декілька раз. Крім того, вказала, що у даний період у підсобному приміщенні магазину були наявні ящики з пивом, яке за вказівкою ФОП ОСОБА_4 вона продавала.

Так, як зазначалося судом, відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Оскільки позивачем було отримано ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями лише 27.05. 2016 року, а здійснювалась їх реалізація у кінці березня та на початку квітня 2016 року, то у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № від 03.10. 2016 року суду слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач частково довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, частково надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і частково довів правомірність його дій.

Отже, при зазначених обставинах, вимоги позивача частково відхиляються судом як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене вище, позивачу слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 157 (сто п'ятдесят сім) грн. 49 коп. сплачений згідно квитанції № 1 від 28.12. 2016 року (а.с. 2).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № від 03 жовтня 2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 157 (сто п'ятдесят сім) грн. 49 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.