Справа № 569/6967/17
Суддя: Харечко С.П.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/6967/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Глотовій П.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Назаревич Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними, в якому просить суд визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Рівненської області щодо припинення йому виплати пенсії з 01.12.2015 року та зобов'язати Рівненське об'єднане Управління пенсійного фонду України Рівненської області поновити йому виплату раніше призначеної пенсії починаючи з 01.12.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи на пенсійному обліку у Рівненському об'єднаному управління Пенсійного фонду України Рівненської області з 02.03.2012 року отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ».Вказує, що ОСОБА_4, є громадянином України, який приїхав в березні 2001 року легально до Португалії на заробітки (сезонні роботи), а з «20» січня 2016 року прийнятий на консульський облік Посольства України в Португальській Республіці. Вказує, що позивач має в Португальській Республіці сезонну роботу, тому час від часу приїжджає додому, за місцем своєї останньої реєстрації АДРЕСА_1. Наразі протягом багатьох років дана квартира являється домом позивача, де він є співвласником житла, де проживає його родина. В кінці 2015 року у зв'язку з певними обставинами по роботі, позивач був змушений знятись з реєстраційного обліку в Україні та зареєструватися на постійний облік в Посольстві України в Португалії, в зв'язку з чим, останній звернувся із письмовою заявою в Посольство України в Португалії стосовно отримання роз'яснень по його пенсійним виплатам. Листом Посольства України в Португалії від 28.07.2016 року № 61211/17-500-1414. Позивача було повідомлено, що вирішення даного питання до їх компетенції не входить та у зв'язку з цим дане звернення надсилають за належністю , а саме - Пенсійного фонду України. У листопаді 2016 року приїхавши в Україну , та перевіривши свій картковий рахунок, ОСОБА_3 дізнався що ще орієнтовно у листопаді 2015 року йому було припинено плата пенсії. «07» листопада 2016 року ОСОБА_3, звернувся з письмовою заявою до начальника Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області. Листом від 06 грудня 2016 року за .№1005/10 Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України у Рівненській області повідомило ОСОБА_3, що йому припинено виплату пенсії з 01.12.2015 року .Вважає зазначені дії відповідача незаконними та такими ,що суперечать нормам чинного законодавства України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала подані письмові заперечення,просила в позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на пенсійному обліку у Рівненському об'єднаному управління Пенсійного фонду України Рівненської області з 02.03.2012 року та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ».

ОСОБА_4, є громадянином України, який приїхав в березні 2001 року легально до Португалії на заробітки (сезонні роботи), а з «20» січня 2016 року прийнятий на консульський облік Посольства України в Португальській Республіці.

ОСОБА_3 звернувся із листом до Посольства України в Португалії стосовно отримання роз'яснень по його пенсійним виплатам.

Листом Посольство України в Португалії від 28.07.2016 року № 61211/17-500-1414 повідомило позивача, що вирішення даного питання до їх компетенції не входить та у зв'язку з цим дане звернення надсилають за належністю , а саме - Пенсійного фонду України.

07 листопада 2016 року ОСОБА_3, звернувся з письмовою заявою до начальника Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про роз'яснення йому ситуації щодо нарахування йому пенсійних виплат.

Листом від 06 грудня 2016 року за №1005/10 Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України у Рівненській області повідомило ОСОБА_3, що йому припинено виплату пенсії з 01.12.2015 року.

Статтею 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що нараховані суми пенсії на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно із власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуться за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

За таких підстав є правомірною вимога позивача про нарахування та виплату пенсію в межах трьохрічного строку - з 01 грудня 2015 року.

У відповідності до вимог ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції України право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням і забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Також звуження змісту та обсягу і скасування зазначених прав і свобод не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

За таких обставин, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання зі збереженням усіх конституційних прав.

Згідно ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Міжнародні договори між Україною та Португалією стосовно призначення та виплати пенсії не укладалися.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 положення п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон регулюється нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням рішення Конституційного суду України №25-рп/2009, тобто виплата пенсії повинна проводитися незалежно від місця проживання пенсіонера.

Відсутність законодавчо встановленого механізму поновлення виплати пенсії, припиненої у зв'язку з виїздом громадянина України на постійне місце проживання за кордон, або переведення з одного виду пенсії на інший, не може бути підставою для позбавлення таких осіб права на соціальний захист, що встановлений статтею 46 Конституції України.

Також, як зазначив Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у рішенні по справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (п.51 цього рішення).

Таким чином, суд вважає правомірними вимоги ОСОБА_3 про задоволення позовних вимог, оскільки він проживаючи за кордоном, як громадянин України має такі самі конституційні права, як і громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальних захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання громадянина України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.11,17,18,71,72,94,160,161,162,163,186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними - задовольнити.

Визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного Управління пенсійного фонду України Рівненської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_3 з 01.12.2015 року.

Зобов'язати Рівненське об'єднане Управління пенсійного фонду України Рівненської області поновити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, виплату раніше призначеної пенсії починаючи з 01.12.2015 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського адміністративного апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Cуддя: С.П.Харечко