Справа № 638/985/17
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 р.Справа № 638/985/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.04.2017р. по справі № 638/985/17

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м.Харкова, в якому, з урахуванням уточнень, просила:

- визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова № 845117/72 від 22.12.2016 року;

- зобов'язати відповідача зарахувати до стажу державного службовця, який складає 24 років 09 місяців 08 днів стаж перебування в органах внутрішніх справ України з 06.09.1990 року по 11.06.2001 року, який складає 10 років 09 місяців 12 днів та стаж перебування на посадах державного службовця Апеляційного суду Харківської області;

- зобов'язати відповідача здійснити нарахування пенсії державного службовця з 05.09.2016 року (посадовий оклад - 5512,00 грн., надбавка за 8 ранг - 100, 00 грн., надбавка за вислугу років 30% за стаж державної служби - 1683,00 грн., матеріальна допомога у сумі 5512,00 грн., з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) з урахуванням стажу державної служби відповідно до ст. 46 ЗУ «Про державну службу» який складає 24 роки 09 місяців 08 днів.

В обґрунтування позову посилається на те, що 02.09.2016 року вона звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова із заявою про призначення пенсії згідно ЗУ «Про державну службу» та надала довідку видану Апеляційним судом Харківської області про складові заробітної плати № 03-54/168 станом на 05.09.2016 року (посадовий оклад - 5512,00 грн., надбавка за 8 ранг - 100, 00 грн., надбавка за вислугу років 30% за стаж державної служби - 1683,00 грн., матеріальна допомога у сумі 5512,00 грн., з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням стажу державної служби відповідно до ст. 46 Закону України «Про державну служб» 24 роки 09 місяців 08 днів. Рішенням №845117/72 від 22.12.2016 року відмовлено в призначенні пенсії. Позивач не погоджується із вказаною відмовою та вказує, що відповідно до довідки Апеляційного суду Харківської області від 24.01.2017 року № 04-63/156 року стаж державної служби станом на 05.09.2016 року становить 24 роки 09 місяців 08 днів. Стаж перебування в органах внутрішніх справ України, який складає 10 років 09 місяців 12 днів, відповідно п.7 ст. 46 Закону України «Про державну службу» з 06.09.1990 року по 11.06.2001 року, що підтверджено витягом з наказу від 11.06.2001 року № 77о/с та трудовою книжкою. Крім того, загальний стаж державного службовця підтверджується довідкою від 24.01.2017 року № 04-63/156 Апеляційного суду Харківської області.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.04.2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова № 845117/72 від 22.12.2016 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова зарахувати позивачу до стажу державного службовця, який складає 24 років 09 місяців 08 днів стаж перебування в органах внутрішніх справ України з 06.09.1990 року по 11.06.2001 року, який складає 10 років 09 місяців 12 днів та стаж перебування на посадах державного службовця Апеляційного суду Харківської області.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Харкова призначити та здійснити нарахування пенсії державного службовця позивачу з 05.09.2016 року (посадовий оклад - 5512,00грн., надбавка за 8 ранг - 100, 00 грн., надбавка за вислугу років 30% за стаж державної служби - 1683,00грн., матеріальна допомога у сумі 5512,00грн., з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) з урахуванням стажу державної служби відповідно до ст. 46 ЗУ «Про державну службу» який складає 24 роки 09 місяців 08 днів.

Не погодившись із судовим рішенням, Шевченківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.04.2017 року та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що 12.09.2016 року до трудової книжки позивача внесено запис, що у зв'язку зі зміною організаційно-штатної структури суду відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII присвоєно 8 ранг державного службовця. Оскільки надана позивачем довідка про заробітну плату станом на 05.09.2016 рік не відповідає вимогам ст. 52 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII та Постанови КМУ від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», виникла необхідність отримання додаткових документів. 22.11.2016 Апеляційним судом Харківської області надано довідку про заробітну плату від 12.09.2016 № 03-54/173 станом на 12.09.2016 рік та довідку про істотні зміни умов праці від 18.11.2016 № 04-72/2103. При обчисленні розміру пенсії можливо врахувати довідку від 12.09.2016 № 03- 54/173, оскільки вона видана відповідно до вимог Закону 889 та Постанови 292.Розмір пенсії враховуючи довідку від 12.09.2016 року № 03-54/173 становить 2816,10 грн.

Позивач правом надання письмових заперечень на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 року проведено заміну відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Шевченківськом (Дзержинському) районі м. Харкова на правонаступника - Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 02.09.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно ЗУ "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII та надала довідку видану Апеляційним судом Харківської області про складові заробітної плати № 03-54/168 станом на 05.09.2016 року (посадовий оклад - 5512,00грн., надбавка за 8 ранг - 100, 00 грн., надбавка за вислугу років 30% за стаж державної служби - 1683,00грн., матеріальна допомога у сумі 5512,00 грн., з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням стажу державної служби відповідно до ст. 46 ЗУ «Про державну службу» 24 роки 09 місяців 08 днів).

Відповідно до довідки від 24.01.2017 року Апеляційного суду Харківської області № 04-63/156 року стаж державної служби станом на 05.09.2016 року становить 24 роки 09 місяців 08 днів.

Згідно довідки Апеляційного суду Харківської області про складові заробітної плати №03-54/168, станом на 05.09.2016 року посадовий оклад - 5512,00 грн., надбавка за 8 ранг - 100, 00 грн., надбавка за вислугу років 30% за стаж державної служби - 1683,00 грн., матеріальна допомога у сумі 5512,00 грн., з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням стажу державної служби відповідно до ст. 46 ЗУ «Про державну службу » 24 роки 09 місяців 08 днів.

Стаж перебування в органах внутрішніх справ України, який складає 10 років 09 місяців 12 днів, відповідно п.7 ст. 46 Закону України « Про державну службу» з 06.09.1990 року по 11.06.2001 року, що підтверджено витягом з наказу від 11.06.2001 року № 77о/с та трудовою книжкою.

Крім того, загальний стаж державного службовця підтверджується довідкою від 24.01.2017 року № 04-63/156 Апеляційного суду Харківської області.

Рішення Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова № 845117/72 від 22.12.2016 року відмовлено в призначенні пенсії.

Фактичною підставою для відмови у призначенні пенсії слугувало те, що надана позивачем довідка про заробітну плату станом на 05.09.2016 рік не відповідає вимогам ст. 52 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII та Постанови КМУ від 06.04.2016 року №292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», в зв'язку з цим виникла необхідність отримання додаткових документів. 22.11.2016 Апеляційним судом Харківської області надані довідка про заробітну плату від 12.09.2016 № 03-54/173 станом на 12.09.2016 рік (посадовий оклад - 2929,00 грн) та довідка про істотні зміни умов праці від 18.11.2016 № 04-72/2103, згідно яких нові умови праці із встановленням посадового окладу та присвоєнням 8 рангу державного службовця були застосовані з 12.09.2016 року.

Позивач не погоджуючись із вказаною відмовою, звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

До 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. №3723-XII.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності вказаного Закону, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. №3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р., яка набрала чинності з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Разом з тим, згідно п.п. 10-12 «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. №3723-XII,на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних груп оплати праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, яким визначено механізм врахування складових заробітної плати для обчислення пенсії державним службовцям.

Відповідно пункту 4 даного Порядку передбачено, що посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).

Отже, чинним на момент звернення позивача до уповноваженого органу (територіального органу Пенсійного фонду України) законодавством було встановлено відповідні умови для отримання особою пенсії за віком відповідно до положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписи ч. 5 ст. 45 Закону визначають, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

При цьому, згідно п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Колегія суддів зазначає, що наявні у позивача документи підтверджують наявність необхідних умов (стажу, віку тощо) для призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII.

Крім того, наявність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII не заперечується відповідачем та підтверджується Пенсійним фондом України у листі від 02.02.2017 року №3065/02-12 (а.с. 71).

Разом з тим, як встановлено під час розгляду справи, єдиною та фактичною підставою для прийняття оскаржуваного рішення, слугувало твердження відповідача про те, що надана позивачем довідка про заробітну плату станом на 05.09.2016 рік не відповідає вимогам ст. 52 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII та Постанови 292, в зв'язку з цим виникла необхідність отримання додаткових документів. 22.11.2016 Апеляційним судом Харківської області надані довідка про заробітну плату від 12.09.2016 № 03-54/173 станом на 12.09.2016 рік та довідка про істотні зміни умов праці від 18.11.2016 № 04-72/2103. При обчисленні розміру пенсії можливо врахувати довідку від 12.09.2016 № 03- 54/173, оскільки вона видана відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII та Постанови 292. Розмір пенсії враховуючи довідку від 12.09.2016 року № 03-54/173 становить 2816,10 грн.

Колегія суддів вважає неправомірними вказані висновки відповідача, оскільки жодних обґрунтованих пояснень з приводу того, в чому саме полягає невідповідність наданої під час призначення пенсії довідки положенням законодавства відповідач, як державний орган, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції , ані під час її апеляційного перегляду, не надав.

Частиною 4 статті 70 КАС України передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Розкриваючи критерій ефективності способу захисту порушеного права платника, Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" до Південної митниці Міністерства доходів і зборів України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів зазначив, що "спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення".

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач дійшов до неправомірного висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. №889-VIII.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч.2 ст. 71 КАС України, не довів законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень на якого покладено обов'язок щодо доказування, не довів правомірності власних дій, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.04.2017р. по справі № 638/985/17 відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.04.2017р. по справі №638/985/17 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Донець Л.О.

Повний текст ухвали виготовлений 14.07.2017 р.