Справа № 818/1736/16
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2017-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2017 р. Справа №818/1736/16
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Суми в письмовому провадженні адміністративну справу №818/1736/16
до Управління Держпраці у Сумській області Державної служби України з питань праці
про визнання дій неправомірними та скасування постанови, -
22.03.2017 позивачем подано до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі № 818/1736/16, оскільки судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомили, фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст.ст. 12, 41 КАС України не здійснюється.
Дослідивши доводи заяви, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткової постанови підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Згідно ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (50%) суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 275,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області .
Відповідно до ч.1 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.
Задовольняючи частково заяву щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань витрат на правову допомогу у розмірі 619,84 грн., суд виходить з наступного.
Згідно ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, окрім іншого, витрати на правову допомогу.
Зі змісту зазначених вище норм вбачається, що обовязковою умовою для присудження судових витрат, в тому числі і витрат на правову допомогу, є фактичне здійснення цих витрат та їх належне документальне підтвердження.
Проте, в даному випадку, в якості підтвердження здійснення витрат на правову допомогу позивачем були надані: ордер, договір від 08.12.2016 про надання правової допомоги (а.с. 25-26) та квитанції (а.с. 61).
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" факти здійснення господарських операцій фіксуються первинними документами (документами, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення), які складаються під час здійснення цієї операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Виходячи з системного аналізу вказаних норм, документальним підтвердженням здійснення витрат на правову допомогу є наявність належним чином складених первинних документів, які відображають суть господарської операції по наданню юридичних послуг та підтверджують її фактичне здійснення.
Надані представником позивача документи не можуть вважатись належним чином складеними первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції по наданню юридичних послуг, оскільки не надано жодного документу, який містить зміст та обсяг господарської операції, визначений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
Разом із тим, слід зазначити, що частиною 1 ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" передбачено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішення.
З матеріалів справи, зокрема, журналів судових засідань від 11.01.2017 (а.с. 27), 18.01.2017 (а.с. 53), 25.01.2017 (а.с. 58), 26.01.2017 (а.с. 62) та із заяви про ознайомлення із матеріалами справи (а.с. 55), судом встановлено, що ОСОБА_2, яка надавала правову допомогу позивачу, витратила на участь в судових засіданнях та ознайомлення із матеріалами справи 01 год. 56 хв. 22 сек. робочого часу, при цьому, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року у 2017 році становить 1600 грн., а тому відповідно до пропорційно задоволених вимог підлягає відшкодуванню 619, 84 грн.
Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу за фактично відпрацьований робочий час за участь в судовому засіданні та ознайомлення із матеріалами справи у загальному розмірі 619, 84 грн.
З огляду на те, що позивачем не надано суду належного документального підтвердження здійснення інших витрат на правову допомогу, решта суми витрат, повязаних із наданням правової допомоги, є необґрунтованою та не може бути стягнута з відповідача.
Відповідно до частини 1 ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
При цьому, Європейський суд з прав людини не визнає встановлення обмеження максимально допустимого для відшкодування розміру витрат на правову допомогу на рівні національного законодавства держави. Так, у справі "Кьоніг проти Німеччини" від 10 березня 1980 року (підпункт 3 пункту 25) Європейський суд з прав людини встановив, що обмеження максимально допустимого для відшкодування розміру витрат на правову допомогу, передбачене національним законодавством держави-відповідача, не повинне братися судом до уваги під час вирішення питання про суму такого відшкодування
Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").
Також у рішенні "ОСОБА_3 проти Сполученого Королівства" від 6 листопада 1980 року Європейський суд з прав людини вирішив, що потерпіла сторона має право на відшкодування витрат на правову допомогу незалежно від того, наскільки результативними були дії в рамках надання їй такої допомоги, адже до обов'язків юриста входить максимально повне представлення інтересів клієнта, і за такого підходу ніколи не можна з упевненістю передбачити значення тієї чи іншої юридичної дії, якщо вона, утім, не є очевидно марною чи позбавленою юридичної сили (пункт 28).
Отже, суд, проаналізувавши наведені норми, дійшов висновку, що оскільки розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року у 2017 році становить 1600 грн., а граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи становить 640 грн. 00 коп., то понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 619 грн. 84 та судовий збір у розмірі 275,60 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області Державної служби України з питань праці
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 818/1736/16 задовольнити.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.А. Прилипчук