Справа № 686/4551/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/4551/17

Головуючий у 1-й інстанції: Мороз В.О.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

18 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ярмолинецького відділу поліції Головного управління патрульної поліції у Хмельницькій області, третя особа - начальник Ярмолинецького відділу поліції Головного управління патрульної поліції у Хмельницькій області Садовець Руслан Юрійович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Ярмолинецького відділу поліції Головного управління патрульної поліції у Хмельницькій області, третя особа - начальник Ярмолинецького відділу поліції Головного управління патрульної поліції у Хмельницькій області Садовець Руслан Юрійович про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Сторони у справі повноважних представників у судове засідання не направили, хоча повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 23 лютого 2017 року о 19 год. 42 хв., керуючи автомобілем «Мерседес Бенз» д.н.з. НОМЕР_1 в смт. Ярмоленці здійснив поворот з вул. Хмельницької на вул. Пушкіна не увімкнувши попереджувальний покажчик сигналу повороту ліворуч та керував автомобілем з неосвітленим номерним знаком.

Начальник Ярмолинецького відділу поліції Головного управління патрульної поліції у Хмельницькій області Садовець Р.Ю. вбачаючи у вказаних діях ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч.6 ст. 121 КУпАП, що полягало у недотриманні вимог п. 9.2 "б" ПДР України та п. 2.9 "в" ПДР України, склав постанову серії БР № 396055 від 23.02.2017 року.

Згідно постанови серії БР № 396055 від 23.02.2017 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Позивач не погодився із вказаною постановою та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення позивачем вимог п. 9.2 "б" ПДР України та п. 2.9 "в" ПДР України підтверджено в ході судового розгляд справи, а тому постанова серії БР № 396055 від 23.02.2017 року є правомірною.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов'язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.2.9 в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

За приписами ч.6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач визнав, що керував автомобілем з неосвітленим номерним знаком позивач та вказав, що одразу усунув вказане порушення.

Згідно з п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП закріплено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт того, що позивач здійснив поворот ліворуч з вул. Хмельницької на вул. Пушкіна не увімкнувши попереджувальний покажчик сигналу повороту ліворуч підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом.

Позивач вказує, якщо детально придивитись до вказаного відеозапису, можна побачити як два рази вмикається покажчик лівого повороту, що знаходиться на задній лівій фарі. Переднього покажчика не видно, так як видимість відеореєстратора засліплює включене світло фар. Однак, згідно вказаного відеозапису та досліджених судом фотографій місця вчинення порушення встановлено, що з лівого боку по вул. Хмельницької перед поворотом на вул. Пушкіна знаходяться пам'ятник та дерева, які зумовили ефект миготіння задньої лівої фари автомобіля позивача. При цьому, з дослідженого судом відеозапису видно як на даній ділянці дороги проїжджали інші автомобілі та, здійснюючи поворот ліворуч, подавали світлові сигнали покажчиками повороту ліворуч, які чітко видно на відеозаписі.

Крім того, колегія суддів зважає, що доводи позивача, якими він спростовує висновки відповідача та суду першої інстанції є суперечливими. Як зазначено вище, позивач зазначає, що подавав сигнал світловими покажчиками повороту. Водночас, позивач вказує, що здійснив поворот ліворуч з вул. Хмельницької на вул. Пушкіна, фактично рухаючись по головній дорозі, на якій йому надавалась перевага у русі, а саме першочергово проїзду нерегульованих перехресть, тобто мав перевагу в русі над іншими учасниками дорожнього руху згідно п.16.11 та 16.14 ПДР та міг не вмикати світловий покажчик повороту.

До того ж, змістовний аналіз пунктів 9.2 «б», 16.11, 16.14 ПДР дає підстави вважати, що водій, рухаючись по головній дорозі, має право не вмикати світловий покажчик повороту лише у разі зміни напрямку головної дороги без здійснення повороту на перехресті з іншими дорогами, однак якщо водій здійснює поворот, він зобов'язаний перед початком такого маневру подати світловий сигнал про поворот у відповідну сторону.

Виправлення в оскаржуваній постанові часу вчинення правопорушення, посилання позивача на великий стаж водіння та на можливість вказати працівнику поліції про несправність покажчиків повороту не спростовують факту вчинення порушення.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Смілянець Е. С.