Справа № 730/580/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м. Київ К/800/24502/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Мороз Л. Л., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення, касаційне провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Борзнянської міської ради Чернігівської області на постанову Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Борзнянської міської ради Чернігівської області (далі - Борзнянська міська рада), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення п'ятої сесії сьомого скликання від 18 лютого 2016 року № 8-и-V/VII Борзнянської міської ради "Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_1 щодо набуття права власності земельної ділянки";

- зобов'язати відповідача виконати певні дії, передбачені його компетенцією на захист порушеного права стосовно отримання у власність земельної ділянки загальною площею 0,3569 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 листопада 2014 року суб'єктом владних повноважень їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3569 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у зв'язку зі зміною виду її використання із земель товарного сільськогосподарського виробництва на землі особистого селянського господарства на умовах оренди.

Позивач вказує, що рішенням Борзнянської міської ради від 26 лютого 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,3560 га в зв'язку зі зміною виду її використання із земель для товарного сільськогосподарського виробництва в землі особистого селянського господарства.

Однак, 18 лютого 2016 року відповідачем ухвалено рішення № 8-и-V/VII, яким відмінено рішення позачергової 32 сесії 6 скликання від 27 листопада 2014 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" у зв'язку з рішенням Борзнянського районного суду від 28 листопада 2014 року у справі № 2-а/730/40/2014 та рішення 34 сесії 6 скликання від 26 лютого 2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" у зв'язку з рішенням Борзнянського районного суду від 28 листопада 2014 року у справі № 2-а/730/40/2014.

Вважаючи дії суб'єкта владних повноважень неправомірними та такими, що порушують законні права та інтереси, позивач звернулась до суду з вимогою скасувати рішення від 18 лютого 2016 року № 8-и-V/VII та зобов'язати відповідача вчинити дії, спрямовані на захист порушеного права стосовно отримання у власність земельної ділянки загальною площею 0,3569 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення п'ятої сесії сьомого скликання Борзнянської міської ради Чернігівської області від 18 лютого 2016 року "Про розгляд заяви громадянки ОСОБА_1 щодо набуття права власності земельної ділянки".

В решті позову - відмовлено.

У своїй касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення.

В свою чергу, ОСОБА_1 у своїх запереченнях вказує на необґрунтованість касаційної скарги та просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 1115,6 кв. м., розташованого по АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22 січня 2013 року за індексним номером 99147.

27 листопада 2014 року Борзнянською міською радою прийнято рішення, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3569 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у зв'язку зі зміною виду її використання із земель товарного сільськогосподарського виробництва на землі особистого селянського господарства на умовах оренди.

Так, 01 січня 2015 року між Борзнянською міською радою в особі уповноваженої особи - міського голови ОСОБА_2 як орендодавцем та позивачем як орендарем укладено договір оренди землі, який діє до 01 листопада 2019 року та, згідно з яким на підставі проекту відведення орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Окрім цього, рішенням позачергової 34 сесії 6 скликання Борзнянської міської ради "Про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки" від 26 лютого 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, загальною площею 0,3560 га у зв'язку зі зміною виду її використання із земель для товарного сільськогосподарського виробництва в землі особистого селянського господарства.

Проте 18 лютого 2016 року, розглянувши заяву позивача щодо набуття права власності на земельну ділянку, відповідачем ухвалено рішення № 8-и-V/VII, яким відмінено рішення позачергової 32 сесії 6 скликання від 27 листопада 2014 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" у зв'язку з рішенням Борзнянського районного суду від 28 листопада 2014 року у справі № 2-а/730/40/2014 та рішення 34 сесії 6 скликання від 26 лютого 2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" у зв'язку з рішенням Борзнянського районного суду від 28 листопада 2014 року у справі № 2-а/730/40/2014.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не спростовано в повному обсязі обставини, зазначені в позовній заяві та не надано доказів щодо законності прийняття оскаржуваного рішення № 8-и-V/VII від 18 лютого 2016 року.

Зазначена позиція була підтримана і Київським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статей 11, 12 Земельного кодексу України повноваження районних у містах рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

У відповідності до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питань земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

За змістом частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання щодо відведення земельної ділянки та як наслідок приймає відповідне рішення. Підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

В силу частини десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого врядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Разом з цим, у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що, розглянувши заяву ОСОБА_1 стосовно відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3569 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, Борзнянською міською радою ухвалено відповідне рішення № 31-25, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки у зв'язку зі зміною виду її використання із земель товарного сільськогосподарського виробництва на землі особистого селянського господарства на умовах оренди.

Разом з цим, рішенням від 26 лютого 2015 року Борзнянською міською радою затверджено проект землеустрою щодо відведення наведеної земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталась до Борзнянського районного суду Чернігівської області із позовом до Борзнянської міської ради про визнання незаконним рішення 25 сесії 6 скликання Борзнянської міської ради від 07 листопада 2013 року, проте ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2014 року у справі № 2а/730/40/2014 прийнято відмову від позову ОСОБА_1 та закрито провадження у справі.

Розглянувши заяву ОСОБА_1, відповідачем прийнято оскаржуване рішення від 18 лютого 2016 року № 8-и-V/VII, яким відмовлено позивачу в наданні у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,3569 га, кадастровий номер НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства на виконання рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2014 року у справі № 2а/730/40/2014.

Разом з цим, відмінено рішення позачергової 32 сесії 6 скликання від 27 листопада 2014 року "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" у зв'язку з рішенням Борзнянського районного суду від 28 листопада 2014 року у справі № 2-а/730/40/2014 та рішення 34 сесії 6 скликання від 26 лютого 2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" у зв'язку з рішенням Борзнянського районного суду від 28 листопада 2014 року у справі № 2-а/730/40/2014.

Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства та обставини справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що рішення Борзнянської міської ради, яким надано позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,3569 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства, є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, а отже рішення "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" від 27 листопада 2014 року та рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки" від 26 лютого 2015 року не можуть бути в подальшому скасовано органом місцевого самоврядування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про протиправність рішення Борзнянської міської ради від 18 лютого 2016 року № 8-и-V/VII, що призвело до порушення законних прав та інтересів позивача.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Борзнянської міської ради Чернігівської області залишити без задоволення.

Постанову Борзнянського районного суду Чернвгівської області від 07 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді Л. Л. Мороз

Т. Г. Стрелець