Справа № 462/2609/17
Суддя: Палюх Н. М.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/2609/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року суддя Залізничного районного суду м.Львова Палюх Н.М., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання протиправними дій та зобов'язання до вчинення дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 14.06.2017 року звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 27.04.2017 року № 657/03-16 про відмову в задоволенні заяви щодо призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу», визнати протиправними дії щодо даної відмови та зобов'язати Залізничне об»єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова призначити таку пенсію, з 18.04.2017р. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що вона перебуває на обліку в Залізничному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова як одержувач пенсії по інвалідності 3 групи загального захворювання. 18.04.2017 року вона звернулася до відповідача із заявою про переведення її із пенсії по інвалідності на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу», однак отримала рішення від 27.04.2017р. про відмову в задоволенні її заяви щодо призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу». Як зазначається в даному рішенні, причиною такої відмови є те, що посади на яких вона працювала не належать до посад віднесених до категорій посад державної служби визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу». Вважає, що таке рішення відповідача не ґрунтується на нормах чинного законодавства та підлягає до скасуванню. Зважаючи на такі обставини: 15.02.2000 року вона була прийнята на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу проведення документальних перевірок юридичних осіб Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова на час відпустки по догляду за дитиною іншого працівника та нею було прийнято присягу державного службовця. З 01.03.2000 року вона була переведена на постійну посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу проведення документальних перевірок юридичних осіб ДПІ у Залізничному районі м.Львова. В червні 2000 року вона переведена на посаду державного податкового інспектора відділу інформації. 01.06.2001 року їй було присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби II рангу. В липні 2001 року вона була переведена на конкурсній основі на посаду старшого державного податкового інспектора групи державного реєстру відділу автоматизованого адміністрування податків. У жовтні 2001 року її переведено на посаду старшого державного податкового інспектора відділу обліку платників податків. В жовтні 2008 року вона переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу реєстрації та обліку платників податків, як таку, що успішно пройшла стажування. З 03.11.2008 року їй було присвоєно чергове спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу. 19.03.2012 року у зв'язку з реорганізацією ДПІ у Залізничному районі м. Львова її переведено на посаду головного державного податкового інспектора відділу обліку платників податків та обробки податкової звітності управління інформатизації та обліку платників податків в ДПІ у Залізничному районі м.Львова Львівської області ДПС. 15.01.2013 року була переведена на посаду начальника відділу обліку платників податків та обробки податкової звітності управління інформатизації та обліку платників податків, як така, що перебувала у кадровому резерві на цю посаду. В липні 2013 року у зв'язку з реорганізацією ДПІ у Залізничному районі м. Львова Львівської області ДПС вона була переведена на посаду головного інспектора відділу ІТ та обліку платників ДПІ у Залізничному районі м. Львова Львівської області ГУ Міндоходів. Цього ж числа їй присвоєно 13 ранг державного службовця. У квітні 2014 року їй присвоєно спеціальне звання інспектора податкової та митної справи І рангу. 04.02.2015 року у зв'язку з реорганізацією ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області переведена на посаду головного державного інспектора відділу реєстрації платників та електронних сервісів ДПІ у Залізничному районі м.Львова ГУ ДФС у Львівській області. У лютому 2015 року ДПІ у Залізничному районі ГУ ДФС у Львівській області перейменовано на Залізничну об'єднану державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Львівській області. 20.05.2016 року переведена на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування платників на час відпустки для догляду за дитиною іншого працівника. 14 квітня 2017 року вона звільнена з займаної посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору, п.2 ст.36 КЗпП України, ст.85 ЗУ «Про державну службу». Вважає, що посадові особи податкових органів є державними службовцями і відповідно мають право на призначення пенсії на умовах передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу».

Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Львова 03.07.2017р. подало до суду заперечення проти заявленого позову, в якому зазначило, що 18.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про переведення її із пенсії по інвалідності на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу». Згідно з пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 899 - VIII від 10.12.2015 року (далі - Закон № 889 - VIII ), що набрав чинності 01 травня 2016 року, визначено право державних службовців за певних умов на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723 - XII від 16.12.1993 року (далі - Закон № 3723).Відповідно до статті 37 Закону № 3723 - XII на призначення пенсії мають право, зокрема, особи, які на день набрання чинності Законом № 899-VIII (01.05.2016 року) займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України, у порядку визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.Статтею 25 Закону № 3723 визначено сім категорій посад державних службовців, яким встановлювались ранги державних службовців, що передбачено статтею 26 Закону № 3723. Законом України "Про державну службу" визначено, що при прийнятті на державну службу службовцю присвоюється ранг у межах відповідної категорії посад. Громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають присягу, про що вноситься запис у трудовій книжці. Відповідно до трудової книжки присягу державного службовця позивачка прийняла 15.02.2000 року, відповідний ранг державного службовця, як передбачено ст. 26 Закону № 3723, не встановлювався.Проте, з 01.06.2001 року ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби II рангу; 03.11.2008 року - чергове спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу;13 ранг державного службовця присвоєно лише 01.07.2013 року. Однак, 01.01.2014 року їй присвоєно спеціальне звання інспектора податкової та митної справи І рангу.Зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" № 889 - VIII від 10.12.2015 року та те, що посади на яких вона працювала не належить до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723, право на призначення їй пенсії за Законом № 3723 відсутнє. Таким чином, вимоги позивачки є безпідставними і не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Залізничному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова як одержувач пенсії по інвалідності 3 групи загального захворювання.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1:

26.09.1997 року - зарахована на посаду оператора комп'ютерного набору відділу Державного реєстру фізичних осіб Державної податкової адміністрації у Львівькій області по строковому договору до 31 грудня 1997р.;

31.12.1997 року - звільнена із займаної посади в зв'язку з закінченням термін строкового договору і переходом на роботу по контракту;

30.06.1998 року - продовжено дію контракту до 30.09.1998р.;

01.10.1998 року - продовжено дію контракту до 31.12.1998р.;

31.12.1998 року - продовжено дію контракту до 31.12.1999р.;

04.01.2000 року - продовжено дію контракту до 30.12.2000р.;

15.02.2000 року - зарахована на посаду старшого державного податкового ревізора - інспектора відділу проведення документальних перевірок юридичних осіб Державної податкової інспекції у Залізничному районі м. Львова на час відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4.;

15.02.2000року - прийнята присяга державного службовця;

01.03.2000 року - переведена на постійну посаду старшого державного податкового ревізора - інспектора того ж відділу;

09.06.2000року - переведена на посаду державного податкового інспектора відділу інформації;

01.06.2001року - присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби II рангу;

04.07.2001 року - переведена на конкурсній основі на посаду старшого державного податкового інспектора групи державного реєстру відділу автоматизованого адміністрування податків;

01.10.2001року - переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу обліку платників податків;

01.10.2008року - переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу реєстрації та обліку платників податків, як таку, що успішно пройшла стажування;

03.11.2008року - присвоєно чергове спеціальне звання інспектора податкової служби 1 рангу;

19.03.2012 року - у зв'язку з реорганізацією ДПІ у Залізничному районі м. Львова переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу облікуплатників податків та обробки податкової звітності управління інформатизації та обліку платників податків в ДПІ у Залізничному районі м, Львова Львівської області Державної податкової служби;

15.01.2013 року - переведена на посаду начальника відділу обліку платників податків та обробки податкової звітності управління інформатизації та обліку платників податків, як така, що перебувала у кадровому резерві на цю посаду;

01.07.2013 року - у зв'язку з реорганізацією ДПІ у Залізничному районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби переведена на посаду головного державного інспектора відділу ІТ та обліку платників ДПІ у Залізничному районі м. Львова Львіської області Головного управління Міндоходів;

01.07.2013 року - присвоєно 13 ранг державного службовця;

01.01.2014 року - присвоєно спеціальне звання інспектора податкової та митної справи І рангу;

26.02.2014 року - у зв'язку із змінами в організаційній структурі та штатному розписі переведена на посаду завідувача сектору обліку платників та обробки податкової звітності відділу ІТ та обліку платників, як така, що успішно пройшла стажування;

04.02.2015 року - у зв'язку з реорганізацією ДПІ у Залізничному районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області переведена на посаду головного державного інспектора відділу реєстрації платників та електронних сервісів ДПІ у Залізничному районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області;

01.02.2016 року - відділ перейменовано у відділ обслуговування платників;

04.02.2016 року - ДПІ у Залізничному районі ГУ ДФС у Львівській області перейменовано на Залізничну об'єднану ДПІ ГУ ДФС у Львівській області;

20.05.2016 року - переведена на посаду головного державного інспектора відділу обслуговування платників на час відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_3;

14.04.2017 року - звільнена з займаної посади у зв'язку із закінченням строку трудового договору, п. 2 ст. 36 КЗпП України, ст. 85 ЗУ "Про державну службу".

Відповідно до трудової книжки присягу державного службовця ОСОБА_1 прийняла 15.02.2000 року. 01.06.2001 року ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби II рангу, а 03.11.2008 року - чергове спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу;13 ранг державного службовця ОСОБА_1 присвоєно - 01.07.2013 року, а 01.01.2014 року присвоєно спеціальне звання інспектора податкової та митної справи І рангу.

18.04.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Залізничне об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Львова із заявою про переведення її із пенсії по інвалідності на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу», однак 27.04.2017р. Залізничне об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Львова прийняло рішення №657/03-16, про відмову у призначенні пенсії за віком згідно Закону № 3723-XII. Рішення мотивоване тим, що за відсутності у ОСОБА_1 стажу державної служби, передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" № 889 - VIII від 10.12.2015 року та те, що посади на яких працювала позивачка не належить до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723, право на призначення їй пенсії за Законом № 3723 відсутнє.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Згідно статті 1 цього Закону державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 10 серпня 2016 року у справі №К/800/54011/13 дійшов до висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебувають на державній службі та є державними службовцями. Період державної служби в податкових органах у спеціальному званні має бути зарахований до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Згідно положень ст.37 «Про державну службу» №3723-ХІІ в редакції від 16 грудня 1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків посадового (чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015року для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 року у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейській соціальній хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов'язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення тощо.

Зокрема, Конституційний Суд України також неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року N8-рп/99 (v008p710-99), від 20 березня 2002 року N5-рп/2002 (v005p710-02), від 17 березня 2004 року N7-рп/2004 (v007p710-04), від 01 грудня 2004 року N20-рп/2004 (v020p710-04).

Виходячи із викладеного у зазначених рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників податкових органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, позивачка правомірно звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за вислугою років на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в редакції від 16 грудня 1993 року.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи наведені вище норми матеріального права, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 на підставі ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ є протиправними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 11-12, 60, 71, 86, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова від 27.04.2017 року № 657/03-16 про відмову в задоволенні заяви щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про державну службу».

Визнати протиправними дії Залізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в редакції від 16 грудня 1993 року.

Зобов'язати Залізничне об'єднанане управління Пенсійного фонду України м.Львова призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в редакції від 16 грудня 1993 року, з 18.04.2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 зЗалізничного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 1280 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через Залізничний районний суд м. Львова з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: