Справа № 310/960/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 липня 2017 року м. Київ К/800/24292/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо призначення ОСОБА_1 з 15 грудня 2016 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, а саме, у розмірі 86 % від суддівської винагороди судді. Зобов'язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 15 грудня 2016 року з розрахунку 90 % суддівської винагороди без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених сум.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до наказу голови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2016 року № 68-к відрахований зі штату Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на підставі рішення Вищої ради юстиції від 08 грудня 2016 року № 3140/0/15-16 про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 у період з 28 жовтня 1982 року по 02 листопада 1984 року позивач проходив військову службу, що складає 02 роки 03 дні, з 01 вересня 1986 року по 01 вересня 1989 року навчався на денній формі юридичного факультету Казанського державного університету, що всього складає 03 роки, а половина навчання - 01 рік 06 місяців, з 09 лютого 1993 року до 24 травня 1993 року працював слідчим Бердянської міжрайонної природоохоронної прокуратури, тобто 03 місяці 16 днів. Крім того, з 09 листопада 1993 року по 14 грудня 2016 року позивач працював суддею Бердянського міського суду та Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, стаж роботи суддею - 23 роки 01 місяць 07 днів.

Із суддівським стажем роботи, який складає 23 роки 01 місяць 07 днів, загальний трудовий стаж позивача - 26 років 10 місяців 21 день.

Згідно з розпорядженням, оформленим протоколом від 23 грудня 2016 року № 5397, Бердянським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, враховуючи стаж роботи ОСОБА_1 суддею - 23 роки 01 місяць 07 днів, позивачу з 15 грудня 2016 року призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 22016,00 грн, що складає 86% від посадового окладу, який він мав на момент звільнення, і який становив 25600, 00 грн.

13 лютого 2016 року позивач звернувся до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про роз'яснення підстав, з яких виходив відповідач призначаючи йому довічне утримання судді у відставці.

Листом від 15 лютого 2017 року № 24/П-4 відповідач повідомив ОСОБА_1, що для визначення розміру довічного утримання судді у відставці враховується лише час його фактичної роботи на посаді судді - 23 роки 01 місяць 07 днів.

Судові рішення мотивовані тим, що позивач має право на призначення йому довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди, оскільки до стажу роботи позивача на посаді судді, який складає 23 роки 01 місяць 07 днів, необхідно зарахувати проходження строкової військової служби - 02 роки 03 дні, половину строку навчання на денній формі юридичного факультету Казанського державного університету - 01 рік 06 місяців та стаж роботи слідчим Бердянської міжрайонної природоохоронної прокуратури - 03 місяці 16 днів.

Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року № 2862-Х11 (в редакції чинній станом на час набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI в редакції від 7 липня 2010 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до вимог пункту 11 Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 07 липня 2010 року № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Однак, таке право не підлягає обмеженню, якщо воно вже набуте, ще до набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI.

Конституційний суд України в рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

У зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визнано неконституційними окремі норми статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зокрема, частиною четвертою резолютивної частини Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такого грошового утримання не втрачають, тому, відповідно, позивач має право отримувати грошове утримання у відставці в розмірі 90 % заробітної плати судді із урахуванням його стажу роботи та без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У касаційній скарзі Бердянське об'єднанане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що Конституційним Судом України не приймалось рішення щодо стажу, який зараховується до стажу судді, а тому вимоги статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI не змінились і є чинними.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак