Справа № 823/1752/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1752/16 Головуючий у 1-й інстанції: Орленко В.І. Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Епель О.В.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, треті особи: ОСОБА_4, та Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Колос Чигиринщини» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного підприємства «Колос Чигиринщини» до державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксани Анатоліївни, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, де треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон», в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача індексний номер 28852233 від 21 березня 2016 року про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки (номер запису про інше речове право 13794641) площею 1,8952 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 19.02.2010 та договору про внесення змін до договору оренди землі від 01.06.2016.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням ТОВ СП «Нібулон» подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку за ТОВ СП «Нібулон» було здійснено державним реєстратором Чигиринського районного управління юстиції на виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 по справі № 2а-4126/11/1470.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін. Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 1,8952 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована в межах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого Чигиринською районною державною адміністрацією.

26 Травня 2011 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та приватним підприємством «Колос Чигиринщини» (Орендар) укладено договір оренди землі №212, згідно з яким Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,8952 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться в межах Топилівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір укладено на 5 років. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області 04.08.2011 за №00239.

За вказаним договором оренди землі спірна земельна ділянка була передана позивачу згідно акта приймання-передачі земельної ділянки від 04.08.2011.

10 Серпня 2015 року між ОСОБА_4 (Орендодавець) та Приватним підприємством «Колос Чигиринщини» (Орендар) укладено Додатковий договір до договору оренди землі №212 від 26.05.2011, за яким змінено розмір орендної плати, та продовжено строк дії Договору на 10 років. Зокрема, сторонами погоджено, що строк, визначений в цьому пункті Додаткового договору, починає свій перебіг з моменту набрання чинності цим Додатковим договором та спливає через 10 років від дня його початку, тобто 10 серпня 2025 року (останній день строку).

Водночас, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 23.02.2017 №81100864, 25 лютого 2016 року зареєстровано право оренди ТОВ СП «Нібулон» на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 (номер запису про інше речове право: 13794641); підстава внесення запису: рішення державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Грицаєнко О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №28852233 від 21.03.2016; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі від 19.02.2010 та договір про внесення змін до договору оренди землі від 01.06.2016, укладені між ТОВ СП «Нібулон» та ОСОБА_4

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірне рішення прийняте в період дії договору позивача з ОСОБА_4 від 26.05.2011 №212 про оренду вищевказаної земельної ділянки терміном на 5 років, врахувавши вищевикладене суд дійшов висновку, що воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією, регулюються Земельним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до приписів частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Згідно з частиною 4 статті 18 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Суд апеляційної інстанції також враховує висновок Верховного Суду України, викладений в постанові №21-760а15 від 22 вересня 2015 року, який в силу ч.1 ст.244-2 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Так, Верховний Суд України у вищенаведеній постанові №21-760а15 від 22 вересня 2015 року посилався на необхідність застосування п.8-1 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно якої під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема, щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

При цьому, Верховний Суд України за наслідками аналізу вищенаведеної норми дійшов висновку, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме державний реєстратор, як суб'єкт владних повноважень, під час державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов'язаний перевірити інформацію щодо відсутності суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, тобто наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, для запобігання випадкам одночасного існування подвійної державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів справи, Договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та ОСОБА_4 26.05.2011, був зареєстрований у відділі ДЗК у Чигиринському районі Черкаської області 04.08.2011 за №00239.

В матеріалах справи відсутні відомості про визнання недійсним чи розірвання вказаного договору оренди землі.

Разом з тим, на порушення вимог законодавства, при проведенні державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки за ТОВ СП «Нібулон» відповідачем не були виконані вимоги Закону №1952- IV щодо встановлення відповідності заявлених прав поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, щодо відсутності відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Враховуючи, що державна реєстрація Договору оренди землі від 26.05.2011 №212 була проведена у відповідності до вимог чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для проведення державної реєстрації права оренди такої земельної ділянки за ТОВ СП «Нібулон» у відповідача не було.

Стосовно посилань апелянта на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 по справі №2а-4126/11/1470, колегія суддів зазначає наступне.

Так, даною постановою дійсно було зобов'язано скасувати державну реєстрацію договору оренди землі №37 від 21 серпня 2006 року щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_1, який було укладено між ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Колос Чигиринщини».

В той же час на момент вчинення державним реєстратором оскаржуваних реєстраційних дій між ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Колос Чигиринщини» діяв інший Договір оренди землі №212 від 26 травня 2011 року, зареєстрований 04 серпня 2011 року у Відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №00239.

Крім того, відповідно до інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підставою для проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ СП «Нібулон» є саме договір оренди землі від 19 лютого 2010 року. Інформація, що така державна реєстрація права оренди проведена державним реєстратором на виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 червня 2011 року, - відсутня.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що державний реєстратор при проведенні державної реєстрації права оренди земельної ділянки (номер запису про інше речове право 13794641) площею 1,8952 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, за ТОВ СП «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 19.02.2010, не виконав свого обов'язку щодо встановлення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, внаслідок чого відповідачем здійснено повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї ж земельної ділянки, що є недопустимим, - з огляду на що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Нібулон» залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 09 березня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 20 липня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Епель О.В.

Парінов А.Б.