Справа № 805/2097/17-а
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 р. Справа №805/2097/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Кірієнка В.О.

при секретарі: Волкової О.Г.

за участю:

представника позивача не з'явився;

представника відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого збору від 02.02.2017року ВП №53239510, постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 02.02.2017року ВП №53239510,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого збору від 02.02.2017року ВП №53239510, постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 02.02.2017року ВП №53239510.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 05.12.2016 року Слов'янською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області було прийнято вимогу № 881-23 про сплату боргу в сумі 26 556, 80 грн., на підставі якої Слов'янським МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53239510 від 16.01.2017 року. Разом з цим, 30.01.2017 року борг за вимогою № 881-23 позивачем у повному обсязі було сплачено, на підставі чого 02.02.2017 року відповідачем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 53239510, спірні постанови виділені в окреме виконавче провадження № 53340866 та № 533418826, яке було відкрито 03.02.2017 року.

Зважаючи на те, що позивачу не було повідомлено про прийняття постанови про відкриття провадження та беручи до уваги факт добровільної сплати заборгованості за вимогою, останній звернувся до відповідача із заявою від 03.02.2017 року про закінчення виконавчого провадження № 53340866 на підставі постанови про стягнення виконавчого збору та закінчення провадження № 533418826 про стягнення з боржника витрат на виконавче провадження. Проте, зазначені постанови відповідачем скасовано не було.

Відповідно, посилаючись на ст. 27, 39, 42 Закону України «Про виконавче провадження», зазначаючи, що жодних дій щодо примусового стягнення коштів відповідачем не вчинялось, та підкреслюючи добровільну сплату боргу за вимогою № 881-23, представник позивача зазначає, що правові підстави для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні.

На підставі викладеного представник позивача просив скасувати постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого збору від 02.02.2017року ВП №53239510, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 02.02.2017року ВП №53239510.

Представник позивача через канцелярію суду надав клопотання, в якому зазначив про те, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить розглянути справу в порядку письмового провадження.

Представник відповідача через канцелярію суду надав письмові заперечення, в яких зазначив, що так як боржник сплатив борг після прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, то спірні постанови про стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження є правомірними та не підлягають скасуванню; разом з цим представник відповідача наголошує, що позивач вважається належним чином повідомленим про прийняття постанови про стягнення витрат виконавчого провадження та виконавчого збору, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.12.2016 року Слов'янською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області було на ім'я ОСОБА_1 прийнято вимогу про сплату боргу № 881-23 на суму 26 556, 80 грн.

Згідно відбитку вхідного штампу, 13.01.2017 року відповідач отримав від Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області заяву про примусове виконання вимоги № 881-23 від 05.12.2016 року.

16.01.2017 року відповідачем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 53239510 на підставі вимоги № 881-23 від 05.12.2016 року щодо стягнення з позивача 26 556, 80 грн.

Згідно копії квитанції № 0.0.697289090.1, 30.01.2017 року ОСОБА_1 на рахунок отримувача: Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області було перераховано 26 556, 80 грн.

31.01.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги за №881-23 від 05.12.2016року, додатком до якої була квитанція № 0.0.697289090.1. від 30.01.2017року.

Постановами відповідача від 02.02.2017 року № 53239510 було прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 2655, 68 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 60, 00грн.

Суд звертає увагу, що, згідно прохальної частини позову, позивач просить скасувати саме постанови відповідача від 02.02.2017 року № 53239510.

В подальшому, постановою від 02.02.2017 року № 53239510 встановлено, що борг сплачено у повному обсязі, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто та, на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження з примусового виконання вимоги № 881-23 від 05.12.2016 року закінчено, постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про витрати виконавчого провадження виділено в окреме виконавче провадження. Постанову від 02.02.2017 року № 53239510 позивач отримав 02.02.2017 року, про що свідчить підпис на супровідному листі.

03.02.2017 року відповідачем на підставі постанови від 02.02.2017 року № 53239510 було прийнято постанову ВП № 53340866 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 2655, 68 грн. та постанову № 53341826 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в сумі 60, 00 грн. Згідно реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції за 08.02.2017 року постанови про відкриття виконавчого провадження № 53340866 та № 53341826 були направлені на адресу ОСОБА_1

03.02.2017 року позивач звернувся до начальника Слов'янського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області із заявою щодо закінчення виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Також 13.03.2017 року позивач звернувся до начальника Слов'янського МВ ДВС ГТУЮ в Донецькій області із скаргою, в якій просив разом з іншим виконати заяву від 03.02.2017 року.

Листом відповідача від 04.04.2017 року № 10966 повідомлено позивача, що підстави для закінчення виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні.

Постановою від 21.04.2017 року № ВП 53340866 встановлено, що борг за виконавчим документом - постановою № 53239510 від 02.02.2017 року щодо стягнення виконавчого збору в сумі 2655, 68 грн. згідно платіжного доручення № 720, 721 від 14.04.2017 року сплачено у повному розмірі, що підтверджує фактичне виконання рішення за виконавчим документом, у зв'язку з чим припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення тощо.

Постановою від 21.04.2017 року № 53341826 встановлено, що борг за виконавчим документом - постановою № 53239510 від 02.02.2017 року щодо стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 60, 00грн. згідно платіжного доручення № 720, 721 від 14.04.2017 року сплачено у повному розмірі, що підтверджує фактичне виконання в повному обсязі рішення за виконавчим документом, у зв'язку з чим припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення тощо.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (в редакції від 05.01.2017 року, чинній на час виникнення правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі тощо.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Аналізуючи вимоги вказаної правової норми суд зазначає, що надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення є прямим обов'язком державного виконавця. Разом з цим, матеріали виконавчого провадження не містять доказів вчинення посадовою особою відповідача зазначених дій.

Таким чином, зазначені факти та нормативні положення дають підстави вважати, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про відкриття відносно нього виконавчого провадження № 53239510, отже, державним виконавцем були порушені приписи ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження".

Разом з цим, внаслідок невиконання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження, щодо прийняття якої він обізнаний не був, державним виконавцем було прийнято постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого збору від 02.02.2017 року ВП №53239510 та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 02.02.2017року ВП №53239510.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно пункту 3 ч. 1, ч. 2 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження", кошти виконавчого провадження складаються з стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Аналізуючи зазначене суд вважає, що формулювання зазначених правових норм передбачає стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження виключно в разі примусового виконання рішення відповідачем, разом з цим матеріали виконавчого провадження № 53239510 не містять рішень державного виконавця щодо впровадження будь-яких виконавчих дій примусового характеру, сума боргу не є фактично стягнутою або повернутою тощо, а сплачена позивачем у добровільному порядку. Також суд зазначає, що відповідачем не надано доказів щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження. Таким чином суд вважає, що вищезазначені обставини нівелюють необхідність стягнення з позивача виконавчого збору та витрат на виконавче провадження та приходить до висновку про скасування спірних постанов.

Разом з цим суд зазначає, що внаслідок виділення спірних постанов в окреме виконавче провадження, 03.02.2017 року відповідачем прийнято постанову № 53340866 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 2655, 68 грн. та постанову № 53341826 про стягнення з позивача витрат на проведення виконавчих дій в сумі 60, 00 грн., які не були предметом оскарження в даній справі.

Відповідно до частини 2 статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Так як постанови від 03.02.2017 року № 53340866 та № 53341826 щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження прийняті на підставі постанов, які скасовані, та можуть обмежувати реалізацію позивачем своїх прав, то суд вважає за належне для повного захисту прав позивача вийти за межі позовних вимог та скасувати постанову від 03.02.2017 року ВП № 53340866 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 2655, 68 грн. та постанову від 03.02.2017 року ВП № 53341826 від 03.02.2017 року про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 60, 00грн.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що факт неналежного повідомлення позивача про наявність відносно нього відкритого виконавчого провадження є вирішальним для правового обґрунтування щодо задоволення позову в повному обсязі, оскільки всі інші дії у виконавчому провадженні є похідними від прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно вищенаведеного суд вважає, що, з урахуванням виходу за межі позовних вимог, відповідачем не доведено правомірність прийняття постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого збору від 02.02.2017року ВП №53239510, постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 02.02.2017року ВП №53239510, постанови від 03.02.2017 року ВП № 53340866 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 2655, 68 грн. та постанови від 03.02.2017 року ВП № 53341826 про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 60, 00грн.

Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з урахуванням виходу за їх межі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 121, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого збору від 02.02.2017року ВП №53239510, постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 02.02.2017року ВП №53239510, - задовольнити.

Скасувати постанову Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02.02.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого збору за ВП №53239510.

Скасувати постанову Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 02.02.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження за ВП №53239510.

Скасувати постанову Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 03.02.2017 року про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 2655, 68 грн. за ВП № 53340866.

Скасувати постанову Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 03.02.2017 року про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій в сумі 60, 00грн. за ВП № 53341826.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) грн., 00 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті та проголошено її встуну та резолютивну частину в судовому засіданні 18.07.2017 року.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 24.07.2017 року.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надісланням апеляційної скарги особою, яка її подає, до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кірієнко В.О.