Справа № 826/22132/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

публічного акціонерного товариства «Трест «Київелектромонтаж»

до

державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом безпідставно та в порушення положень податкового законодавства, оскільки штрафи, застосування яких передбачено положеннями статті 126 Податкового кодексу України, стосуються виключно несвоєчасності сплати податків, у той час коли у межах спірних правовідносин мова йде про несвоєчасну сплату орендної плати, що не є податком. Крім того, позивачем наголошено, що публічним акціонерним товариством «Трест «Київелектромонтаж» 06.05.2015 було подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю, якою зменшено зобов’язання із сплати орендної плати, попередньо зазначеної у звітній декларації з плати за землю від 19.02.2015. Внаслідок вказаного позивач стверджує, що у публічного акціонерного товариства «Трест «Київелектромонтаж» відсутній борг зі сплати орендної плати та, відповідно, відсутнє прострочення його сплати.

Відповідач проти позову заперечив, з огляду на обґрунтованість оскаржуваних рішень, прийнятих у межах та на підставі наявних у державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві повноважень у зв’язку з виявленими під час перевірки фактами несвоєчасної сплати орендної плати.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено камеральну перевірку публічного акціонерного товариства «Трест «Київелектромонтаж» з питань повноти і своєчасності зарахування до бюджету орендної плати за землю за період з 02.03.2015 по 30.07.2015.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом встановлено, що публічним акціонерним товариством «Трест «Київелектромонтаж» в порушення пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України несвоєчасно сплачено податкове зобов’язання щодо плати за землю (земельний податок та/ або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), самостійно визначеної у податковій декларації, а саме:

Граничний термін

Дата фактичної сплати

Сума боргу, грн.

Кількість днів затримки зі сплати боргу

30.05.2015

30.06.2015

4081,30

31

30.06.2015

30.07.2015

4194,00

30

30.04.2015

29.05.2015

1986,60

25

На підставі викладеного, державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт від 12.08.2015 №6629/26-53-15-03/04012750 та прийнято податкові повідомлення-рішення від 28.08.2015:

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

За приписами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Як зазначено пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, згідно із приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до приписів пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Таким чином, вказаними нормами вставлено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок, з урахуванням вимог статті 50 Податкового кодексу України, у контролюючого органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки, з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

Матеріалами справи підтверджується подання позивачем до податкового органу відповідної звітності, а саме: податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 19.02.2015, самостійне усунення виявлених недоліків шляхом подання уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 06.05.2015, тобто до початку проведення перевірки контролюючим органом.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з положеннями пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу з підстав, визначених цією нормою, передбачене саме за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому, за змістом вказаної норми розмір штрафу залежить від кількості днів затримки строку сплати суми грошового зобов'язання та визначається у відсотках від погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, оскільки подання платником податків у встановленому порядку контролюючому органу уточнюючої податкової декларації чинним податковим законодавством не визначено як джерело погашення податкового боргу, то, з урахуванням встановлених у даній справі обставин, застосування до позивача штрафу, передбаченого з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, в частині затримки зі сплати боргу, погашеного внаслідок подання уточнюючої декларації, суд визнає безпідставним.

Отже, врахування під час визначення позивачу оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями штрафу за порушення граничного строку сплати грошового зобов’язання суми боргу, погашеного 06.05.2015 внаслідок подання уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік від 06.05.2015 не відповідає визначеним положенням пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України підставам для застосування до платника податків штрафних санкцій.

В решті штрафних санкцій, визначених в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачем не оскаржується порушення граничних строків сплати ним узгоджених грошових зобов’язань. Іншого з матеріалів справи не вбачається.

При цьому, суд звертає увагу, що приписами пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України передбачено застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов'язання (а не податку, як вказує позивач), з урахуванням того, що у силу пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, визначені позивачем у податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік, грошові зобов’язання є узгодженими.

Відтак, суд вказує, що відповідачем цілком правомірно застосовано до позивача у межах спірних правовідносин штрафи, передбачені пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, з огляду на що, в решті оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті обґрунтовано.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.