Справа № 2-а-6533/11/1423
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

20 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 2-а-6533/11/1423

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції: Галагуза Володимир Васильович

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді -Осіпова Ю.В.,

суддів -Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року по справі за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

18.05.2011р. ОСОБА_2 звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва із адміністративним позовом до Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва, в якому просила суд визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на її користь недоплачені за 2006-2010рр. суми щомісячної державної соціальної допомоги у сумі 7087,5 грн. та зобов'язати його в подальшому виплачувати соціальну допомогу згідно до вимог чинного законодавства.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.03.2012р. (ухваленою в порядку ст.183-2 КАС України) адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва щодо виплати у неповному обсязі ОСОБА_2 підвищення до пенсії як дитині війні. Зобов'язано Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розрахунку прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 18.11.2010р. по 18.05.2011р. з урахуванням фактично виплачених сум як дитині війни. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, начальник Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва 25.05.2012р. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2013р. апеляційну скаргу Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва залишено без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.03.2012р. - без змін.

02.11.2016р. від представника ГУ ПФУ в Миколаївській області до суду 2-ї інстанції надійшла заява про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.03.2012р., в якій останній, без наведення будь-яких мотивів та доказів, просив суд виправити у вступній та резолютивній частинах даної ухвали описку, а саме зазначити відповідачем по справі замість Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва - ГУ ПФУ в Миколаївській області.

В зв'язку із надходженням вказаної заяви, судом апеляційної інстанції було витребувано справу з Центрального районного суду м. Миколаєва, а у заявника, відповідно, витребувано додаткові документи, які підтверджують обґрунтованість вимог.

Як слідує зі змісту приписів ч.2 ст.169 та п.1 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути питання про внесення виправлень в судове рішення в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч.1 ст.169 КАС України, суд може з власної ініціативи або за заявою особи, що брала участь у справі, чи іншою заінтересованою особи, виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2011р. ОСОБА_2 звернулася до суду 1-ї інстанції з адміністративним позовом саме до Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва. В подальшому, суд 1-ї інстанції своєю ухвалою від 15.02.2012р. відкрив скорочене провадження та 13.03.2012р. розглянув дану справу по суті, ухваливши постанову про часткове задоволення позову.

Далі, як видно з матеріалів справи, 25.05.2012р. начальником Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва на зазначену вище постанову суду 1-ї інстанції від 13.03.2012р. було подано апеляційну скаргу, в якій, в свою чергу, не було зазначено, що позивачка не знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ в Центральному районі м.Миколаєва та не заявлено будь-якого клопотання про заміну неналежного відповідача належним.

Також, матеріалами справи встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2013р. апеляційну скаргу Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва було залишено без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.03.2012р. - без змін.

При цьому, слід зазначити, що під час розгляду даної справи судами 1-ї та 2-ї інстанцій, сторонами (т.б. ні позивачем, ні відповідачем), відповідно до ст.52 КАС України, не було заявлено письмового клопотання про заміну неналежної сторони (т.б. відповідача) належною. Судами обох інстанцій, в свою чергу, також не виносились ухвали про заміну первинного відповідача. Не має в матеріалах справи і письмової згоди позивача на заміну первинного, т.б. зазначеного ним у позові, відповідача.

В касаційному порядку ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2013р. сторонами не оскаржувалася, набрала законної сили і є остаточною та відповідно, підлягає виконанню.

Але, докази щодо виконання вказаного судового рішення в матеріалах справи відсутні.

Проте, разом з тим, як встановлено колегією суддів з доданої до заяви від 02.11.2016р. довідки від 17.07.2017р., позивачка ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1) фактично перебуває на обліку у заявника, т.б. в Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області (т.б. в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян), а не у відповідача - Управлінні ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва, та отримує пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, заслухавши суддю-доповідача, розглянувши заяву від 02.11.2016р. та уважно дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що зазначення в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2013р. в якості відповідача Управління ПФУ в Центральному районі м. Миколаєва не є опискою чи очевидною арифметичною (технічною) помилкою в розумінні положень ст.169 КАС України, яку можна виправити керуючись приписами цієї статті процесуального закону.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини та зміст приписів ч.1 ст.169 КАС України, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність будь-яких законних підстав для виправлення вищезазначеної заявником описки в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.09.2013р.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити та звернути увагу на те, що вирішення спірного питання, в даному випадку, можливе лише шляхом заміни сторони виконавчого провадження (боржника), т.б. відповідно до вимог ст.264 КАС України або шляхом подачі позивачем нового (аналогічного) позову до ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Керуючись ст.ст.169,197,205,206,254 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2013 року - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий:Ю.В. Осіпов
СуддіО.С. Золотніков
В.О. Скрипченко