Справа № 805/4573/16-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Троянова О.В.
Суддя-доповідач - Блохін А.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року справа №805/4573/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів : головуючого судді Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Борисові А.А., за участю представника позивача Єлізарової К.Д., представника відповідача Колеснікової О.М. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року у справі № 805/4573/16-а за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових вимог Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області №107-23 від 11 березня 2016 року та №131-23 від 14 березня 2016 року, зобов'язання Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованих карток з земельного податку та орендної плати юридичних осіб ПАТ "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу недоїмки (пені) на загальну суму 10694,33грн.,-

ВСТАНОВИВ :

29 серпня 2016 року Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО"

звернулося до суду із позовом до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд визнати протиправною та скасувати податкові вимоги Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області №107-23 від 11 березня 2016 року та №131-23 від 14 березня 2016 року та зобов'язати Мангуську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованих карток з земельного податку та орендної плати юридичних осіб ПАТ "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу (недоїмки) з пені на загальну суму 10694,33грн. (том 3 а.с.15)

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що Мангуською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області прийнято податкові вимогу №107-23 від 11 березня 2016 року та №131-23 від 14 березня 2016 року, якими зобов`язано Позивача сплатити суму податкового боргу з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, що виник станом на 10.03.2016 у розмірі 41309,55грн. та на 13.03.2016 у розмірі 8250,05грн. відповідно Вважає винесені Відповідачем податкову вимоги №107-23 від 11 березня 2016 року та №131-23 від 14 березня 2016 року незаконними необґрунтованими та такими, що порушують конституційні засади та суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, враховуючи своє місцезнаходження та відповідно територію, де проводилася АТО.

Постановою Донецького окружного адміністративного від 26 квітня 2017 року у справі № 805/4573/16-а позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкову вимогу Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 11 березня 2016 року форми "Ю" №107-23, якою зобов`язано Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" сплатити суму податкового боргу з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, що виник станом на 10.03.2016 у розмірі 41309,65коп. Визнано протиправним та скасовано податкову вимогу Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 14 березня 2016 року форми "Ю" №131-23, якою зобов`язано Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" сплатити суму податкового боргу з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, що виник станом на 13.03.2016 у розмірі 8250,05коп. Зобов'язано Мангуську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованих карток з земельного податку та орендної плати юридичних осіб ПАТ "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу недоїмки (пені) на загальну суму 10694,33грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ( том 3 а.с.37-42). Заявник апеляційної скарги, посилаючись на положення п.87.9 ст.87, пп.72.1.1. п.72.1 ст. 72, п.74.1 ст.74, п.30.5 ст.30 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та положення Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014 року (далі - Закон № 1669-VII), доводить законність податкової вимоги. Вказує на відсутність порядку звільнення від сплати за користування земельної ділянки державної та комунальної власності, а також на відсутність змін до ПК України.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник позивача наголошуючи на законності ухваленої судом першої інстанції постанови.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Позивач - Публічне акціонерне товариство "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" зареєстроване в статусі юридичної особи, включене до ЄДРПОУ за номером 00131268 за адресою: вул. Островського, буд.8, м. Краматорськ, 84302, перебуває на податковому обліку в ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області в якості платника окремих податків та зборів за неосновним місцем обліку. Здійснює господарську діяльність відповідно до Статуту підприємства.

Відповідач - Мангуська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Донецькій області, діє на підставі положення про Державну фіскальну службу та керуючись Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

17 лютого 2016 року позивачем подано податкові декларації з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб із визначенням зобов'язань на 2016 рік (том 1 а.с.177-244).

11 березня 2016 року Мангуською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області винесено податкову вимогу форми "Ю" №107-23, якою зобов`язано Позивача сплатити суму податкового боргу з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, що виник станом на 10.03.2016 у розмірі 41309,55грн.(том 1 а.с.13).

14 березня 2016 року Мангуською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області винесено податкову вимогу форми "Ю" №131-23, якою зобов`язано Позивача сплатити суму податкового боргу з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, що виник станом на 13.03.2016 у розмірі 8250,05грн.(том 1 а.с.14).

Тобто, податкову вимогу винесено з визначенням податкових зобов'язань за період до березня 2016 року.

Не погодившись із вказаною вимогою, позивач звернувся із скаргами до Головного управління ДФС у Донецькій області та ДФС України.

Рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 28.04.2016 вих.№2224/10/05-99-17-01 скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" на вимогу Мангуської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 11.03.2016 форми "Ю" №107-23 залишено без задоволення.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 27.05.2016 вих.№13659/6/99-99-17-01-15 скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" на вимогу м. Мангуської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 11.03.2016 форми "Ю" №107-23 залишено без задоволення ( том 3 а.с.19-20).

Рішенням Головного управління ДФС у Донецькій області від 28.04.2016 вих.№2223/10/05-99-17-01 скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" на вимогу Мангуської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 14.03.2016 форми "Ю" №131-23 залишено без задоволення.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 27.05.2016 вих.№13660/6/99-99-17-01-15 скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" на вимогу Мангуської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області від 14.03.2016 форми "Ю" №131-23 залишено без задоволення ( том 3 а.с.21-22).

Не погоджуючись із прийнятою податковою вимогою та нарахуванням пені позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4)безсторонньо (неупереджено);5)добросовісно; 6) розсудливо;7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суть спірних правовідносин в частині формування та направлення спірних вимог №107-23 від 11 березня 2016 року та №131-23 від 14 березня 2016 року полягає у правомірності винесення податковим органом податкових вимог з урахуванням положень Податкового кодексу України та Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014 року (далі Закон №1669).

Так, відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Враховуючи вимоги п.87.1 ст.87 Податкового кодексу України, джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Відповідно до пункту 87.9 визначено, що разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов'язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до зазначеної норми відповідачем були зараховані кошти сплачені ПАТ "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" в рахунок податкового боргу позивача, який виник у період до 08.06.2016.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 № 1669-VII (далі - Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014. № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року.

Вищевказаний Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до вимог статей 6 та 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

На виконання Закону №1669, прийняті відповідні розпорядження. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року, (далі - Розпорядження №1053-р), від 02.12.2015 № 1275-р (далі - Розпорядження №1275-р) відповідно до яких, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція та згідно з додатком до якого до відповідних населених пунктів належить, зокрема - смт. Мангуш.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач був зареєстрований за адресою: м. Горлівка, пр-т Леніна, 11, з 16.07.2015 перереєструвався до м. Краматорськ, вул. Островського, 8 і відповідно земельні ділянки позивача, де здійснюється господарська діяльність знаходяться за адресами населених пунктів, що включені та належать до затвердженого переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

Статтею 10 Закону №1669 врегульовано порядок підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, а саме: протягом терміну дії цього Закону належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Зі змісту вказаної статті чітко вбачається, що нею визначений конкретний документ як підстава для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань. При цьому цією нормою не визначено, за невиконання (неналежне виконання) від якого саме зобов'язання звільняється певна особа. Тобто, для спірних правовідносин стаття 10 Закону № 1669 є загальною нормою.

Відповідно до ст. 11 Закону № 1669 визначено, що дія Закону поширюється на період проведення АТО та на шість місяців після дня її завершення.

05.09.2014 року Торгово-промислова палата України своїми Сертифікатами №2878/05-4 та №2888/05-4 засвідчила факт настання обставин непереборної сили, зумовлених використанням зброї на території розташування ПАТ "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" з 14.04.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення податків та обов'язкових платежів та надання звітності (том 3 а.с.16,17).

Таким чином Сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з боку податкових органів.

29.12.2016 та 30.12.2016 позивачем надано до Податкового органу уточнюючі податкові декларації з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, в яких у рядку 6-12 нараховане до зменшення податкові зобов`язання за періоди січень, лютий, березень, квітень, травень та частина червня 2016 року, а саме: № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 25872,61грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 2439,88грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 2469,56грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 2077,69грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 2030,11грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 1820,83грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 1475,96грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 802,43грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 899,71грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 2101,55грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 25872,61грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 21590,80грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 15943,04грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 4578,33грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 732,77грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 3196,83грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 8064,67грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 21780,56грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 1461,41грн.; № (звітна податкова декларація від 17.02.2016 №) зменшено податкове зобов'язання на 139270,09грн. (том 2 а.с.15-95).

Вказані уточнюючі податкові декларації за 2016 рік прийняти відповідачем, що підтверджується квитанцією №2 та не заперечувалось представником відповідача.

Відповідно до відомостей наявних в ІКПП на початок 2016 року за позивачем не обліковувалась недоїмка з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб, що підтверджується в тому числі і витягами з Електронного кабінету Платника податку та наданими Відповідачем до матеріалів справи інтегрованих карток (а.с.133-163).

З 28 липня 2016 року позивач почав сплачувати визначені зобов'язання та 28 грудня 2016 року відповідно ним подано уточнюючий розрахунок. Тобто, при рознесені даних, щодо зменшення податкових зобов'язань з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб у період з 01.01.2016, відповідачем, в автоматичному режимі нарахована недоїмка у розмірі 10694,33грн. виходячи з чого на дату звернення до суду відповідно до інтегрованої картки платника податку вже обліковувався борг у визначеному розмірі.

Згідно п.35.1 ст.35 Податкового кодексу України, сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Отже, сплата податку являє собою фактичне внесення сум податку, які підлягають сплаті до відповідного бюджету.

У відповідності до п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

Враховуючи вимоги п.129.9 ст.129 Податкового кодексу України у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податку помилок відповідно до статті 50 Податкового кодексу України пеня, передбачена статтею 129 Податкового кодексу України не нараховується, якщо зміни до податкової звітності внесені протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

Скориставшись правом, передбаченим Податковим кодексом України, позивачем подано податкові декларації з земельного податку та орендної плати з юридичних осіб за 2016 рік та уточнюючі розрахунки до них, тобто мало місце зарахування від'ємного значення у зменшення суми податкового боргу, а не фактична сплата грошових зобов'язань.

Пунктом 126.1 ст.126 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, відповідальність у вигляді штрафу застосовуються у разі не сплати платником податків протягом строків, визначених Податковим кодексом, суми самостійно визначеного грошового зобов'язання та внаслідок набуття узгодженості грошового зобов'язання, визначеного контролюючим органом.

Аналіз норм Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що якщо платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і ним подано до податкового органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок з урахуванням вимог статті 50 Податкового кодексу України, у податкового органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

Матеріалами справи підтверджується подання позивачем до податкового органу відповідної звітності, самостійне усунення виявлених недоліків шляхом подання уточнюючого розрахунку до початку проведення перевірки контролюючим органом.

Згідно положень пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу з підстав, визначених цією нормою, передбачене саме за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому, за змістом вказаної норми розмір штрафу залежить від кількості днів затримки строку сплати суми грошового зобов'язання та визначається у відсотках від погашеної суми податкового боргу.

Наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016 року затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Так, відповідно до пункту 7 зазначеного Порядку визначено правила нарахування та погашення пені за несвоєчасно сплачені суми платежів, що контролюються органами ДФС.

Нарахування пені розпочинається: після закінчення строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня: при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного Податковим кодексом України.

Нарахування пені (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2 та 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 глави 12 розділу ІІ Податкового кодексу України) здійснюється у день фактичного погашення податкового боргу (частини податкового боргу).

Нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу Казначейства та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення про скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

У разі погашення суми податкового боргу (його частини) іншим шляхом, зокрема при поданні платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від'ємним значенням суми податкових зобов'язань тощо, нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах.

Відповідачем в картках особового рахунку позивача за несвоєчасну сплату відповідних зобов'язань самостійно нараховане та в подальшому погашено пені за рахунок фактичної сплати зобов'язань та за наданими уточнюючими податковими деклараціями на 2016 рік у загальному розмірі 10694,33грн.

При погашенні позивачем своїх зобов'язань починаючи з 08.06.2016 року, податковим органом зараховувались суми грошових коштів у рахунок зобов'язань, які виникли починаючи з 01 січня 2016 року, відповідно до чого і виникла пеня.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових вимог Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області №107-23 від 11 березня 2016 року та №131-23 від 14 березня 2016 року, зобов'язання Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованих карток з земельного податку та орендної плати юридичних осіб ПАТ "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу недоїмки (пені) на загальну суму 10694,33грн. підлягають задоволенню

Згідно статті 60 Податкового кодексу України передбачено умови, підстави відкликання податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги.

Так, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Відповідно до п.60.2. вищевказаної статті у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.. У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги. Тобто, податковим законодавством не передбачено окремої процедури повідомлення платника податків про відкликання вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.1 ст.79 Кодексу адміністративного судочинства України письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Колегія суддів вважає, що Закон №1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому судом першої інстанції правомірно застосовано при вирішенні справи.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року у справі № 805/4573/16-а - залишити без задоволення. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року у справі № 805/4573/16-а за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових вимог Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області №107-23 від 11 березня 2016 року та №131-23 від 14 березня 2016 року, зобов'язання Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованих карток з земельного податку та орендної плати юридичних осіб ПАТ "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" шляхом виключення з них відомостей про наявність податкового боргу недоїмки (пені) на загальну суму 10694,33грн. - залишити без змін. Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст ухвали виготовлено 24 липня 2017 року.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок