Справа № 355/779/17
Суддя: Єременко В. М.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 355/779/17
Провадження № 2-а/355/40/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 05.02.2015 року та має право на пільги, як учасник бойових дій, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у селищі Баришівка Управлінням соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області позивачу було нараховано та виплачено разову грошову допомогу у 2015 році у розмірі - 875 грн., у 2016 році - розмірі 920 грн., у 2017 році - 1200 грн., що підтверджується довідкою з УСЗН Баришівської районної державної адміністрації за №965 від 14.06.2017 року.

Однак ОСОБА_1 вважає, що в 2015 році він повинен був отримати 4745 грн., у 2016 році - 5650 грн., а у 2017 році 6560 грн. разової грошової допомоги, тобто недоплата за 2015-й рік становить 3870 грн., 2016-й рік становить 4730 грн., а недоплата за 2017-й рік становить 5360 грн.

Позивач в позовній заяві зазначає, що згідно із вимогами ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватись разова грошова допомога. Статтею 17-1 даного Закону встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня у розмірах, передбачених ст.ст. 12-13 Закону здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує оформлення державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення.

ОСОБА_1 просить суд визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області протиправною щодо перерахунку йому щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі встановленого ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов,язати Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, як учаснику бойових дій за 2015-й, 2016-й та 2017-й роки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлений ним до суду адміністративний позов.

Представник відповідача Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області Вірич Маргарита Василівна через канцелярію суду надала письмові заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій. В судове засідання на розгляд справи представник відповідача не з,явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника.

Суд заслухавши в судовому засіданні позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов не обґрунтованим і таким що не підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1, видане 05 лютого 2015 року.

Як зазначає ОСОБА_1., йому було нараховано та виплачено разову грошову допомогу у 2015 році у розмірі - 875 грн., у 2016 році - розмірі 920 грн., у 2017 році - 1200 грн., що підтверджується довідкою з УСЗН Баришівської районної державної адміністрації за №965 від 14.06.2017 року. Але він вважає, що в 2015 році він повинен був отримати 4745 грн., у 2016 році - 5650 грн., у 2017 році 6560 грн. разової грошової допомоги, тобто недоплата йому цієї допомоги за 2015-й рік становить - 3870 грн., 2016-й рік становить - 4730 грн., недоплата за 2017-й рік становить - 5360 грн.

в 2016 році він повинен був отримати 5650 грн., а у 2017 році 6560 грн. разової грошової допомоги, тобто недоплата за 2016-й рік становить 4730 грн., а недоплата за 2017-й рік становить 5360 грн.

Таким чином, вважаючи, що Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації здійснило призначення та виплату за 2015-2016-2017-й роки щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі передбаченої Законами України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нациських переслідувань», а не в розмірі, визначеному ст. 12 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов,язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України, визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно ст. 96 Конституції України державний бюджет України затверджується щорічно Верховною Радою України на період 01.01. по 31.12.

Відповідно до положень статей 113, 116 Конституції України, Кабінет міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади забезпечує державний суверенітет і економічну стабільність України, здійснення внутрішньої і зовнішньої політики держави, виконання Конституції і законів України, актів Президента України: вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сфері праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування тощо.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 26 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, правове регулювання соціальних виплат делеговано Кабінету Міністрів України, в зв,язку з чим Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області при призначенні та виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-й, 2016-й, 2017-й роки в розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , «Про жертви нациських переслідувань», діяло в межах повноважень, передбачених законодавством згідно з кошторисом розпорядників бюджетних коштів.

Так, у відповідності до частини 5 ст. 12 Закону України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», передбачено, що щорічна до 5 травня разова грошова допомога учасникам бойових дій виплачується у розмірі, який визначається КМ України в межах бюджетних коштів (призначень), встановлених законом про Державний бюджет України.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня, визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції України та законів України.

Відповідно до п. 26 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України норми і положення, серед іншого ст. ст. 12-16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та в розмірах встановлених КМ України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного, місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов,язкового державного соціального страхування.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах відповідач в особі Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області здійснював свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому підстав для задоволення вимог, викладених ОСОБА_1 в адміністративному позові немає.

Конституційним судом України у Рішенні від 25.01.2012 року у справі №3-рп/20 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян, керуються зокрема принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, в тому числі нормативно-правовими актами КМ України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України, як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, входячи з фінансових можливостей держави, яка зобов,язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплат узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, а будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті, де необхідно знайти справедливий баланс до вимог інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 року у справі №20-рп зазначено, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних засад економічній безпеці України, що згідно із ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

На переконання суду, Управлінням соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області вимоги чинного законодавства не порушені.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, і якою це повноваження надано; обгрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення: своєчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Про звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч. 1 ст. 72 КАС України, тобто про те, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені зазначає Вищий адміністративний суд України у Листі від 14.11.2012 № 2379/12/13-12.

Згідно ст. 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Спір за участю Управлінням соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області, як суб'єкта владних повноважень ( п. 7 ч. І ст. 3 КАС України) є публічно-правовим і його вирішення згідно п. 1 ч. І ст. 17 КАС України належить до компетенції адміністративних судів України, оскільки Управлінням соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації, як суб'єкт владних повноважень реалізовувало у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством управлінські функції щодо соціального захисту населення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не довів свого права щодо виплати йому разової грошової допомоги до 05 травня 2015 року у розмірі - 4745 грн., отримавши - 875 грн.; 2016 року у розмірі - 5650 грн., отримавши - 920 грн., а у 2017 році 6560 грн., отримавши нараховані йому - 1200 грн.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що позиція Управлінням соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області є правильною і не має підстав для визнання їх дій неправомірними. Таким чином отримана ОСОБА_4 разова грошова допомога за 2015-й, 2016-й та 2017-й рік відповідно до наданих суду довідок, виплачена відповідно до постанови КМ України і відповідає на даний час можливостям держави надати таку допомогу учасникам бойових дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

При цьому за змістом ч. 1 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, обґрунтовує вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, докази позивача ОСОБА_4 не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновки Управлінням соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації, який відмовив позивачу у задоволенні його необґрунтованих вимог.

Суд вважає, що постановляючи дане рішення, судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлені судом обставини також стверджуються:

- ксерокопією паспорта ОСОБА_4 , серія НОМЕР_2, виданого 13.08.2007 року;

- ксерокопією посвідчення учасника бойових дій, виданого ОСОБА_4 05.02.2015 року, серія НОМЕР_1;

- ксерокопією списку на зарахування допомоги на поточні рахунки в Баришівському відділенні ПАТ «ПриватБанк» з зазначенням прізвища ОСОБА_4 ;

- ксерокопією листа Управлінням соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації, Київської області №965 від 14.06.2017 року, адресованого ОСОБА_1;

- іншими матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. (ЗУ від 07.07.2010 року).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 46, 55, 58, 75, 92, 95, 96, 113, 116, 117, 124, 129-1 Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Прикінцевих і перехідних положень» Бюджетного кодексу України, Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 6, 8, 9, 10, 11, 12, 18, 19, 20, 69, 71, 86, 94, 99, 104-106, 159, 160, 162, 163, 186, 256 КАС України,- суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Управління соціального захисту населення Баришівської районної державної адміністрації Київської області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій у розмірі п,яти мінімальних пенсій за віком за 2015-й, 2016-й та 2017-й роки.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Київського адміністративного апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Баришівського районного суду В. М. Єременко