Справа № П/811/1004/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року Справа № П/811/1004/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДФС у Кіровоградській області (далі відповідач) про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить скасувати податкове повідомлення-рішення № 81534-1301 від 28.07.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що обов'язок по нарахуванню сум земельного податку фізичним особам покладено на контролюючі органи, яким для визначення розміру вказаного податку на даних державного земельного кадастру необхідно встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі, інші відомості для визнання суми податкового зобов'язання. Проте відповідачем не надано документального підтвердження того, що інформація, яка використана під час розрахунку податкового зобов'язання відповідає даним, які містяться в Державному земельному кадастрі. Тому, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача вказав, що відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1338/04-24-14 від 12.08.2014 р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 928 834,16 грн.. Таким чином, податковим повідомленням-рішенням №81534-1301 від 28.04.2017 р. визначено грошове зобов'язання по земельному податку в розмірі 17621,90 грн., а тому вимоги позивача є необґрунтованими (а.с.24-25).

Дослідивши наявні в справі документи, всебічно й повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу, на підставі договорів купівлі-продажу від 20.06.2014 року та від 03.07.2014 року, на праві власності належить ? частини комплексу будівель, що розташовані по вулиці Терешкової Валентини у місті Кіровограді за номером 213-в, площею 1435,6 кв. м. кожна (а.с.22а, 23).

Керуючись п.286.5 ст.286 Податкового кодексу України відповідач виніс податкове повідомлення-рішення від 28.04.2017 року за №81534-1301, яким нарахував позивачу зобовязання зі сплати земельного податку в загальній сумі 17 621,90 грн. за 2017 рік, яка визначена, як зазначив представник відповідача, згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 1338/04-24-14 від 12.08.2014 року (а.с.6, 24).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступні фактичні обставини у справі.

Відповідач, згідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС України, є субєктом владних повноважень, рішення якого оскаржено.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в т.ч., на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно з ст.206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка.

Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно вимог ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частина 2 ст. 120 ЗК України визначає, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За визначенням підпунктів 14.1.72 і 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); а плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Статтями 269, 270 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

За загальним правилом пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Отже державна реєстрація за позивачем права власності на нежитлові будівлі, розташованих по вул. Терешкової Валентини, 213в, в м. Кіровограді обумовила набуття позивачем статусу платника земельного податку.

Пунктом 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України визначено, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

За приписами п.271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є:

нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

При цьому, відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Водночас, ч. 7 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" вказує, що відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

Отже, така документація з нормативної грошової оцінки земель є лише підставою для внесення до Державного земельного кадастру відомостей про таку оцінку.

Разом з тим, п.п.14 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, визначено, що відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, які вносяться до Державного земельного кадастру, мають містити: значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту22 цього Порядку, а також дату проведення нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ст.38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості з Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі:

- витягів з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру;

- довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території), за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;

- викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану);

- копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідних витягів та довідок відповідачем не надано. Так, в обґрунтування правомірності нарахування податкового зобовязання в сумі 17 621,90 грн. представник відповідача посилався на Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1338/04-24-14 від 12.08.2014 р.. Водночас, суду не надано даний витяг.

Крім того, документального підтвердження, що інформація, яка використана під час розрахунку податкового зобовязання відповідає даним, що містяться в Державному земельному кадастрі станом на 01.01.2017 року, відповідач також не надав.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. При цьому, за приписами частини другої статті 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов'язку по доказуванню правомірності прийняття спірного рішення, тому суд вважає його такими, що винесене не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено обґрунтованості суми податку, визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 28.04.2017 року № 81534-1301, що є підставою для визнання останнього протиправним та скасування.

Згідно ч.1 статті 94 КАС України суд присуджує на користь позивача всі здійснені документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.2).

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Кіровоградській області від 28.04.2017 року № 81534-1301.

Присудити ОСОБА_1 (ід. номер: НОМЕР_1) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп..

Постанова суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_2