Справа № 821/403/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/403/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Шляхтицького О.І.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

представника апелянта - Сімеоніді І.А.;

представника відповідача - Колпакова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Національної поліції в Херсонській області, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 27 лютого 2017 року.

В обґрунтування позову зазначено про протиправність прийняття спірної постанови, оскільки норма статті, на яку посилається відповідач, а саме п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404) встановлює умови закриття виконавчого провадження у разі невиконання боржником рішення суду.

Позаяк в даному випадку, мотивувальна частина спірної постанови свідчить про те, що стягувач перешкоджає виконанню рішення суду.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною та скасував постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Колпакова В.О. (далі - державний виконавець) про закінчення виконавчого провадження від 27 лютого 2017 року.

В апеляційній скарзі представник Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - ГУНП в Херсонській області) ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити, з підстав того, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Представники апелянта та відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримали доводи викладені в апеляції та просили її задовольнити.

Позивач в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилася, належним чином сповіщена про дату, час та місце судового розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, з наступних підстав.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 03 березня 2016 року, яка набрала законної сили у квітні 2016 року визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Херсонській області від 06 листопада 2015 року № 428 о/с в частині звільнення ОСОБА_3 з посади інспектора штабу (на правах сектору) Комсомольського районного відділу Херсонського міського управління УМВС, поновлено на даній посаді, а також зобов'язано ГУНП в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_3 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» у Комсомольському відділенні поліції Херсонського відділу поліції та видати з цього приводу відповідний наказ.

27 травня 2016 року судом першої інстанції видано виконавчий лист про зобов'язання ГУНП в Херсонській області розглянути кандидатуру ОСОБА_3 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» у Комсомольському відділенні поліції Херсонського відділу поліції та видати з цього приводу відповідний наказ.

07 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51327195 та надано боржнику строк на самостійне виконання рішення до 13 червня 2016 року (а.с.27).

Після чого, за заявами боржника державним виконавцем були винесені ряд постанов про відкладення виконавчих дій (а.с.28-29, 32, 33-34, 36, 37-38, 40-42, 45).

16 серпня 2016 року державним виконавцем до Херсонського окружного адміністративного суду подано заяву про роз'яснення судового рішення та винесено постанову про зупинення виконавчого провадження до розгляду вказаної заяви (а.с.57).

У заяві про роз'яснення виконавчою службою зазначалося про те, що наказом ГУНП в Херсонській області затверджено персональний склад поліцейської комісії та прийнято рішення про її проведення для виконання рішення суду щодо розгляду кандидатури позивача для зайняття посади у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію».

Тому, виконавча служба просила роз'яснити, чи в межах повноважень та у спосіб, визначений пунктом 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» відбудеться розгляд кандидатури позивача для зайняття посади у Комсомольському відділенні поліції Херсонського відділу поліції без проведення конкурсу поліцейською комісією (а.с.51)

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року, у задоволенні заяви про роз'яснення судового рішення відмовлено (а.с.69-71, 83-86).

06 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій (а.с.89).

06 лютого 2017 року до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області надійшов лист від ГУНП в Херсонській області від 02 лютого 2017 року № 316/01/25-2017 про вирішення питання щодо закінчення виконавчого провадження № 51327195 у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 із заявою щодо участі у конкурсі не зверталася, а тому перешкоджає проведенню виконавчих дій (а.с.97-98).

27 лютого 2017 року державним виконавцем складено акт про відсутність заяви ОСОБА_3 щодо участі у конкурсі на заміщення вакантних посад в ГУНП в Херсонській області та, цього ж дня, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.100, 102-103).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов'язковими умовами для закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону № 1404 є накладення на боржника штрафу за невиконання вимог державного виконавця, направлення звернення до правоохоронних органів з поданням про притягнення боржника до кримінальної відповідальності, які державним виконавцем виконані не були.

Також суд звернув увагу на те, що мотивувальна частина постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 лютого 2017 року складається зі змісту повідомлення ГУНП в Херсонській області щодо тлумачення вимог Закону України «Про Національну поліцію» і не містить жодних висновків державного виконавця стосовно наявності підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону № 1404.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Керуючись пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1404, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, суд першої інстанції правильно вказав, що після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Так, відповідно до статті 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1 статті 18 Закону № 1404 передбачає, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається зі змісту спірної постанови державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження, керувався п.11 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону № 1404.

За приписами п.11 ч.1 ст.39 даного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 даної статті, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частина 2 статті 75 Закону № 1404 передбачає, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Проаналізувавши викладені норми законодавства, колегія суддів вважає, що закінчення виконавчого провадження за п.11 ч.1 ст.39 Закону № 1404 можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Ураховуючи, що вказаних дій державним виконавцем здійснено не було, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передчасність винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Переходячи до доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції бажає зазначити наступне.

Так, апелянт, оскаржуючи рішення суду першої інстанції вважає, що судом зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, адже суд не звернув уваги на пункт 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», який на сьогодні передбачає лише одну законну альтернативу прийняття на службу до поліції - проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими.

Проте, такий довід апелянта суперечить положенню ст.58 Конституції України.

Так, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

До конкретного факту чи випадку необхідно застосовувати закон, який діяв на момент, коли трапився цей випадок або мав місце даний факт. Це правило відтворює сталість у відносинах між суб'єктами права, впевненість осіб у стабільності їх правового становища, в міцності правопорядку.

Відповідно зміст суб'єктивного права особи, у тому числі права особи на звернення до суду, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент виникнення відповідного права.

Неприпустимість зворотної дії нормативно-правового акта полягає в тому, що запроваджені ним нові норми не можуть застосовуватися до правовідносин, які існували до набрання ним чинності.

Пункт 9 розділу ХІ Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» передбачав альтернативне призначення осіб на посаду поліцейських: або шляхом видання наказу про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади.

У зв'язку з відсутністю на момент звільнення позивача з посади Типового порядку проведення конкурсу на службу в поліцію та/або зайняття вакантної посади від 25 грудня 2015 року, вона мала бути призначена до лав поліції на підставі наказу керівництва.

Суд, вирішуючи справу по суті та поновлюючи позивача на посаді, врахував ці положення законодавства і за правилами, які існували на той час, зобов'язав вирішити питання щодо прийняття позивача на службу в поліцію.

Отже, резюмуючи викладене, слід наголосити, що прийняття в подальшому Типового порядку проведення конкурсу на службу в поліцію та/або зайняття вакантної посади, не може створювати для позивача перешкоди для виконання рішення суду, яке приймалося на підставі законодавства, що діяло на той час.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Півень проти України» (Рішення від 29 червня 2004 року, заява № 56849/00 Європейський суд з прав людини констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

«Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…» (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції, заява №183571/91).

Також колегія суддів бажає зазначити, що 19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов'язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

Відповідно до вимог ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя О.І. Шляхтицький