Справа № 363/2001/16-а
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м. Київ К/800/20348/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Стрелець Т.Г.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Вишгородської міської ради Київської області (далі - Вишгородська міська рада) про визнання незаконними, нечинними та скасування рішень за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у Вишгородському районному суді Київської області пред'явили позов до Вишгородської міської ради Київської області (далі - Вишгородська міська рада) про визнання незаконними, нечинними та скасування рішень.

Просили:

- визнати незаконним та нечинним рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 07 липня 2004 року № 384 "Про погодження проектної документації та надання функцій замовника";

- визнати незаконним та нечинним рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 18 лютого 2005 року № 54 "Про затвердження містобудівних обґрунтувань житлових будинків по вулиці Набережній провулку Прожекторному";

- визнати незаконним та нечинним рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 23 грудня 2005 року № 595 "Про затвердження проекту відведення та надання земельної ділянки";

- визнати незаконним та скасувати рішення Вишгородської міської ради від 27 червня 2012 року "Про надання дозволу на передачу в суборенду земельної ділянки";

- визнати незаконним та скасувати рішення Вишгородської міської ради від 27 грудня 2012 року № 19/13 "Про продовження терміну дії договору оренди та надання дозволу на передачу в суборенду земельної ділянки".

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що вказані рішення прийняті з порушенням норм чинного законодавства та є такими, що порушують їхні права як власників житлових будинків, розташованих по провулку Прожекторному у місті Вишгороді Київської області.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити судове рішення про відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено таке.

За результатами розгляду проектної документації на розташування житлового мікрорайону (групи житлових будинків) по вулиці Набережній та провулку Прожекторному, будинку по вулиці Калнишевського у місті Вишгороді, листа ЗАТ "Дніпрожилбуд" № 247 від 01 липня 2004 року, тощо, з метою подальшого соціального розвитку міста і забезпечення житлом його мешканці, 07 липня 2004 року Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради прийнято рішення № 384 від "Про погодження проектної документації та надання функцій замовника", яким вирішено, зокрема, погодити проектну документацію про розташування житлового мікрорайону (групи житлових будинків) по вулиці Набережній та провулку Прожекторному у місті Вишгороді, замовити замовнику проект відводу та акт вибору земельної ділянки площею 2,0 га по вулиці Набережній та провулку Прожекторному у місті Вишгороді; надати замовнику на умовах оренди терміном на 7 років земельну ділянку площею 2,0 га для будівництва житлового мікрорайону по вулиці Набережній та провулку Прожекторному у місті Вишгороді.

18 лютого 2005 року Виконавчий комітет Вишгородської міської ради, розглянувши лист ЗАТ "Дніпрожилбуд", та подані містобудівні обґрунтування розміщення житлових будинків по вулиці Набережній та провулку Прожекторному у місті Вишгороді, які розроблені на виконання рішення від 07 липня 2004 року № 384, прийняв рішення № 54 "Про затвердження містобудівних обґрунтувань житлових будинків по вулиці Набережній та провулку Прожекторному", яким вирішено погодити містобудівне обґрунтування розміщення житлового мікрорайону (групи житлових будинків) та благоустрій прилеглої території між вулицею Набережною та провулком Прожекторним у місті Вишгороді на земельній ділянці площею 2,4 га, внести зміни до рішення від 07 липня 2004 року № 384 замість площі земельної ділянки 2,0 га вказано 2,4 га.

23 грудня 2005 року за результатами розгляду технічної документації до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ЗАТ "Дніпрожилбуд" Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради прийнято рішення № 595 "Про затвердження проекту відведення та надання земельної ділянки", яким вирішено затвердити ЗАТ "Дніпрожилбуд" проект землеустрою щодо відведення на умовах оренди земельної ділянки площею 2,4 га під розміщення масиву житлових будинків у місті Вишгороді по вулиці Набережній та провулку Прожекторному і надати ЗАТ "Дніпрожилбуд" на умовах оренди земельну ділянку площею 2,4 га терміном на 7 років.

27 червня 2012 року за результатами розгляду клопотання ПАТ "Дніпрожилбуд" та документації щодо передачі у суборенду земельної ділянки Вишгородською міською радою прийнято рішення № 12/26 "Про надання дозволу на передачу в суборенду земельної ділянки", яким вирішено надати ПАТ "Дніпрожилбуд" дозвіл на передачу в суборенду ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" земельної ділянки площею 2,4 га та провулку Прожекторному у місті Вишгороді терміном до 20 січня 2013 року, яка знаходиться в оренді ПАТ "Дніпрожилбуд" згідно з договором оренди земельної ділянки від 20 січня 2006 року.

27 грудня 2012 року Вишгородською міською радою за результатами розгляду клопотання ПАТ "Дніпрожилбуд", ТОВ "Вишгородміськреконструкція-1" прийнято рішення № 19/13 "Про продовження терміну дії договору оренди та надання дозволу на передачу в суборенду земельної ділянки", яким вирішено, зокрема, продовжити до 20 січня 2020 року договір оренди земельної ділянки від 20 січня 2006 року, укладений між Вишгородською міською радою та ПАТ "Дніпрожилбуд" щодо земельної ділянки площею 2,4 га для будівництва багатоповерхової житлової забудови по провулку Прожекторному у місті Вишгороді.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, та апеляційний суд, залишаючи таке рішення без зміни, виходили із того, що спір у цій справі не є публічно-правовим, а отже, не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "…" питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів "…". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас відповідно до пунктів 1 та 6 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, а також справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Оскаржувані у цій справі рішення суб'єктів владних повноважень є формою їх волевиявлення, зокрема міської ради, як орендодавця, на зміну та виникнення в учасників відповідних правовідносин у майбутньому прав та обов'язків, які згідно із законом підлягають врегулюванню відповідними договорами. Ці рішення не мають самостійного характеру та можуть бути реалізовані лише шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами КАС України.

Вирішуючи спір по суті суди першої та апеляційної інстанції правильно урахували, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач діяв як учасник договірних правовідносин, і що за змістом статті 12 Господарського процесуального кодексу України та статті 15 Цивільного процесуального кодексу України спори, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні договорів розглядаються в порядку господарського чи цивільного судочинства, в залежності від суб'єктного складу учасників.

Аналогічний висновок щодо застосування вищезазначених норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14) та від 09 грудня 2014 року (справа № 21-308а14).

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з пунктом 1 частини першої та частини 6 статті 109 КАС України судочинства України суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків судів не спростовують.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 223 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

На підставі наведеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1 КАС України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 30 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2016 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Вишгородської міської ради Київської області про визнання незаконними, нечинними та скасування рішень - без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Стрелець Т.Г.