Справа № 812/822/17
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/822/17

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Карча В.М.

та

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 30.01.2017 реєстр. № 113)

від відповідача - Трофименко М.Є. (довіреність від 23.06.2017 № 4734/12-09-01-02)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом

фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

до державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області

про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 28 грудня 2016 року №№ , ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), прийняті державною податковою інспекцією у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області від 28.12.2016 № у розмірі 17000,00 грн та від 28.12.2016 № 0 у розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона зареєстрована фізичною особою - підприємцем і здійснює підприємницьку діяльність у тому числі у відділі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1, приміщення в якому орендує у фізичної особи - підприємця ОСОБА_4. На здійснення підприємницької діяльності позивачем отримано всі документи дозвільного характеру, у тому числі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами. За період 2015-2016 роки будь-які перевірки (в тому числі фактичні), органами Державної фіскальної служби, в тому числі спецпідрозділом «Фантом», у позивача не проводились.

27.01.2017 позивач поштою отримала від державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області податкові повідомлення-рішення від 28.12.2016 №№ , 0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на загальну суму 34000,00 грн, які винесені на підставі постанови Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі 812/983/16 за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій.

Податкові повідомлення-рішення від 28.12.2016 №№ , 0 оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Луганській області (первинна скарга) та до Державної фіскальної служби України (повторна скарга). За наслідками адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення від 28.12.2016 №№ , 0 залишені без змін (рішення Державної фіскальної служби України від 29.05.2017 № 6921/С/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги).

Позивач не погоджується з прийнятими відповідачем оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх безпідставними та такими, що суперечать чинному податковому та іншому законодавству та виходять за межі повноважень відповідача, з таких підстав.

Під час судового розгляду справи № 812/983/16 ОСОБА_3 була допитана як свідок. Постанову у справі № 812/983/16 ОСОБА_3 від відповідача не отримувала та ознайомлена з нею відповідачем не була. Окремих ухвал судом у відношенні позивача за наслідками судового розгляду справи № 812/983/16 прийнято не було.

З посиланням на норми підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20, підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, статті 62 Податкового кодексу України, позивач вказала, що контроль за дотриманням суб'єктами господарювання вимог чинного податкового та іншого законодавства України контролюючі органи мають право здійснювати шляхом опрацювання отриманої інформації, наданням запитів, призначенням та проведенням перевірок, у тому числі фактичних. Протоколу у відношенні позивача про вчинене нею адміністративне правопорушення прийнято не було. Письмового чи усного запитів до позивача від контролюючого органу про необхідність надання позивачем будь-якої інформації (пояснень) та документальних підтверджень за період з 29.12.2015 до 28.12.2016 не надходило. За період часу з 29.12.2015 по 27.01.2017 у позивача жодних перевірок (документальних чи фактичних) відповідачем проведено чи/або призначено не було.

Підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, пунктом 1 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за № 124/28254, не передбачено прийняття та надсилання податкового повідомлення-рішення платнику податків (позивачу), на підставі рішення (постанови) суду, винесеного у відношенні іншого платника податків. Підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення форми «С» - у разі застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та/або пені за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, в тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (додаток 10 до Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків), є акт перевірки із зазначенням його номеру та дати складання.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення за твердженням позивача суперечать вимогам статті 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», адже не доведено факт вчинення порушень вимог статей 11, 15 вказаного закону саме позивачем.

Оскільки відповідачем в оскаржуваних податкових повідомленнях - рішеннях визначено штрафні (фінансові) санкції за кодом платежу 210081103 (адміністративні та інші санкції), то позивача відповідно до підпункту 111.1.2 пункту 111.1 статті 111 Податкового кодексу України притягнуто до адміністративної відповідальності. Отже норми статті 102 Податкового кодексу України не можуть бути застосовані до штрафу за даним кодом платежу (перевірка не проводилась, декларація не надавалась...), а тому застосовуються норми Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до приписів Кодексу України про адміністративні правопорушення обов'язковою умовою для накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу є протокол про адміністративне правопорушення, який має відповідати вимогам статті 256 цього Кодексу. За відсутності протоколу немає і будь-яких правових підстав для накладення адміністративного штрафу. Оскільки згідно з статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення (штраф) може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а за тривалого правопорушення - через два місяці з дня його виявлення, позивач наголошує, що термін для застосування адміністративного штрафу оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями сплинув 29.02.2016 (перевірка підрозділом «Фантом» здійснена 29.12.2015). Також позивач, пославшись на норму пункту 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України, зазначила, що спеціальний строк позовної давності для застосування штрафної (фінансової) санкції застосовується в один рік як до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримала, просила його задовольнити повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Державна податкова інспекція у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області адміністративний позов не визнала, про що подала заперечення від 04.07.2017 б/н, в яких у задоволенні позовних вимог фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 просить відмовити у повному обсязі (арк. спр. 121-125). Заперечуючи проти адміністративного позову, відповідач послався на таке.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі постанови Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 812/983/16, яка набрала чинності 07.11.2016. Луганський окружний адміністративний суд в постанові від 18.10.2016 у справі № 812/983/16 прийшов до висновку, що наявними у справі доказами підтверджено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка 29.12.2015 у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалась саме фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (ОСОБА_3), а не фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 З посиланням на норми статті 14, частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідач зазначив, що зазначені обставини не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У судовому засіданні представник відповідача проти адміністративного позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у письмових запереченнях від 04.07.2017 б/н.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 КАС України, суд встановив таке.

Згідно з протоколом № 5 від 14.01.2016 про адміністративне правопорушення 29.12.2015 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 де здійснює господарську діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_4, в порушення вимог статті 15, частини другої статті 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі за текстом - Закон № 481), здійснювалась реалізація незаконно виготовлених алкогольних напоїв, що не відповідають вимогам ДСТУ та без відповідних марок акцизного податку (арк. спр. 141-142).

При цьому, факт реалізації алкогольних напоїв на розлив у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1) підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 29.12.2015 про придбання у вказаному магазині на розлив однієї пляшки горілки об'ємом 1 літр за ціною 70 грн та однієї пляшки коньяку об'ємом 1 літр за ціною 80 грн без належного маркування (арк. спр. 145-146), актом від 29.12.2015 добровільної видачі ОСОБА_6 алкогольних напоїв у двох пластикових пляшках (арк. спр. 147), актом огляду речей при вчиненні правопорушення від 29.12.2015, відповідно до якого у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1) проведено вилучення трьох скляних бутилів об'ємом по 10 літрів кожен з рідиною прозорого та коричневого кольору з наливними отворами (арк. спр. 143-144). Реалізацію коньяку на розлив у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1) також підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_7 від 29.12.2015 (арк. спр. 150).

На підставі протоколу № 5 про адміністративне правопорушення від 14.01.2016, складеного співробітниками управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення антитерористичної операції ГУ ДФС у Луганській області, рішенням Державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області про застосування фінансових санкцій від 07.04.2016 № 000001/12-09-40/НОМЕР_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 застосовано штраф у розмірі 17000 грн за порушення норм статті 11 Закону № 481 в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка (арк. спр. 162-163).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 812/983/16, яка не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили 07.11.2016, визнано протиправним та скасовано рішення державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області від 07.04.2016 № 000001/12-09-40/НОМЕР_3 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 фінансових санкцій у розмірі 17000,00 грн (арк. спр. 160-161, 164-167).

В постанові Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 812/983/16 зазначено, що наявними у справі доказами підтверджено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка 29.12.2015 у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалась саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, а не фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4

Вказана постанова отримана фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4, про що свідчить лист останнього від 24.11.2016 до державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області (арк. спр. 169). Як вбачається з постанови Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 812/983/16 допитана судом у якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що вона 29.04.2016 зареєструвала шлюб зі ОСОБА_4 та після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_3 на прізвище чоловіка - ОСОБА_4. Таким чином, ОСОБА_3 як дружина ОСОБА_4 мала можливість ознайомитись із вказаним судовим рішенням.

Оскільки згідно з приписами статті 166 КАС України окрему ухвалу суд може постановити тільки у відношенні суб'єктів владних повноважень, посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на те, що у відношенні позивача окремих ухвал судом прийнято не було, суд визнає необгрунтованими.

На підставі постанови Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 812/983/16 державною податковою інспекцією у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, абзацами 5, 15 частини другої статті 17 Закону № 481 винесені податкові повідомлення-рішення від 28.12.2016:

- № про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 17000,00 грн за порушення статті 15 Закону № 481 в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (арк. спр. 33, 34);

- № 0 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 17000,00 грн за порушення статті 11 Закону № 481 в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка (арк. спр. 35, 36).

Податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області від 28.12.2016 №№ , 0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на загальну суму 34000,00 грн оскаржені позивачем в адміністративному порядку до Головного управління ДФС у Луганській області (первинна скарга від 06.02.2017 за № 3) та Державної фіскальної служби України (повторна скарга від 10.04.2017 за № 6) (арк. спр. 39-48, 57-68).

Рішенням Головного управління ДФС у Луганській області від 29.03.2017 за № ФОП-47/12-32-10-01-04 про результати розгляду первинної скарги податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області від 28.12.2016 №№ , 0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) залишені без змін, а скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - без задоволення (арк. спр. 52-55).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 29.05.2017 за № 6921/С/99-99-11-03-01-25 про результати розгляду скарги податкові повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області від 28.12.2016 №№ , 0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, залишені без змін, а скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - без задоволення (арк. спр. 72-74).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, визначає Закон № 481.

Абзацом 3 частини четвертої статті 11 Закону № 481 закріплено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пунктів 266.1, 266.2 статті 266 Податкового кодексу України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону (пункт 228.9 статті 228 Податкового кодексу України).

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами у відповідності із положеннями статті 15 Закону № 481 може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною першою статті 16 Закону № 481 визначено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно з частиною другою статті 17 Закону № 481 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень (абзац п'ятий);

виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка (абзац п'ятнадцятий).

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України (частина четверта статті 17 Закону № 481).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 160 «Про утворення Державної фіскальної служби» утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2.

Таким чином, з часу утворення Державної фіскальної служби та її територіальних органів право прийняття рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону № 481, згідно вимог частини четвертої статті 17 Закону № 481 надано Державній фіскальній службі України та її територіальним органам, як правонаступникам реорганізованого шляхом перетворення Міністерства доходів і зборів та його територіальних органів.

Згідно з пунктом 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 02.06.2003 № 790 (далі - Порядок № 790), підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це не тільки протокол про вчинення адміністративного правопорушення, а й інші матеріали, які свідчать про недотримання суб'єктом господарювання вимог законодавчих актів про обіг алкогольних напоїв.

З системного аналізу вищенаведених норм права слідує, що територіальний орган Державної фіскальної служби України має повноваження на прийняття рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою статті 17 Закону № 481, на підставі матеріалів правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

У межах спірних правовідносин, матеріалами правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів є:

- письмові пояснення ОСОБА_6 від 29.12.2015 про придбання у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1) на розлив однієї пляшки горілки об'ємом 1 літр за ціною 70 грн та однієї пляшки коньяку об'ємом 1 літр за ціною 80 грн без належного маркування (арк. спр. 145-146),

- акт від 29.12.2015 добровільної видачі ОСОБА_6 алкогольних напоїв у двох пластикових пляшках (арк. спр. 147);

- акт огляду речей при вчиненні правопорушення від 29.12.2015, відповідно до якого у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1) проведено вилучення трьох скляних бутилів об'ємом по 10 літрів кожен з рідиною прозорого та коричневого кольору з наливними отворами (арк. спр. 143-144);

- письмові пояснення ОСОБА_7 від 29.12.2015 про купівлю коньяку на розлив у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» (АДРЕСА_1) (арк. спр. 150);

- висновок Луганського сектору з питань експертизи та досліджень від 06.01.2016 № 103 про дослідження рідини, переданої для дослідження в трьох скляних бутлях об'ємом по 10 літрів кожна, заповнені приблизно на 2/3 об'єму, та в двох пластикових пляшках об'ємом по 1 літру кожна (арк. спр. 152-157).

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 812/983/16, яка набрала законної сили, встановлено, що наявними у справі доказами підтверджено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка 29.12.2015 у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалась саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено судом при розгляді даної справи, станом на 29.12.2015 ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 не було. Ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (місце торгівлі - АДРЕСА_1 (відділ в магазині)) серія НОМЕР_4 остання отримала 04.07.2016 з терміном дії: з 04.07.2016 до 04.07.2017 (арк. спр. 30, 31).

На підставі вищезазначених матеріалів, з урахуванням обставин, встановлених судовим рішенням, державна податкова інспекція у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області мала повноваження на прийняття податкових повідомлень-рішень від 28.12.2016 №№ , 0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями без марок акцизного податку встановленого зразка 29.12.2015 у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалась саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 і ці обставини при розгляді даної адміністративної справи не доказуються.

Не зазначення в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях у якості підстави їх винесення матеріалів управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон проведення антитерористичної операції Головного управління ДФС у Луганській області від 29.12.2015 (матеріалів податкового органу щодо недотримання суб'єктом господарювання вимог законодавчих актів про обіг алкогольних напоїв), а зазначення лише постанови Луганського окружного адміністративного суду від 18.10.2016 у справі № 812/983/16, суд вважає дефектом оскаржуваних рішень, який не змінює суті спірних рішень та не повинен сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірних рішень і, які наслідок, для їх скасування.

Також дефектом оскаржуваних рішень, який не змінює правильні по суті спірні рішення та не повинен сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірних рішень і, які наслідок, для їх скасування, суд вважає неправильне зазначення в податкових повідомленнях-рішеннях реквізитів для сплати суми фінансових (штрафних) санкцій: баланс. рахунок, код класифікації доходів, символ, код виду сплати тощо.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і надалі посилання на норми Податкового кодексу України наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Контролюючі органи відповідно до підпункту 19-1.1.34 пункту 19-1.1 статті 19 Податкового кодексу України виконують такі функції: забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов'язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктами 20.1.18, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов'язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до першого речення пункту 113.1 статті 113 Податкового кодексу України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодекс України регламентовано, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, відповідачем в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях правомірно зроблено посилання на підпункт 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, як на підставу винесення податкових повідомлень - рішень, та на пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України при визначенні строку сплати нарахованої суми грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 111.1 статті 111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (пункт 111.2 статті 111 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 114.1 статті 114 Податкового кодексу України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Оскільки граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу, посилання позивача на норми статті 258 Цивільного кодексу України та статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як на норми, якими встановлені строки для застосування штрафних (фінансових) санкцій, визнаються судом безпідставними та необґрунтованими.

Пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З викладеного слідує, що застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків за порушення вимог Закону № 481 можливо протягом 1095 днів з дня вчинення такого порушення. У межах спірних правовідносин відповідачем дотриманий граничний строк для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення вимог Закону № 481 (порушення вчинено 28.12.2015, податкові повідомлення - рішення винесені 28.12.2016).

За практикою Європейського Суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого частиною другою статті 71 КАС України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, довів суду правомірність своїх рішень, у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі частини третьої статті 160 КАС України у судовому засіданні 13 липня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 18 липня 2017 року, про що згідно вимог частини другої статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до державної податкової інспекції у м. Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 28 грудня 2016 року №№ , відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Згідно з частиною третьою статті 160 КАС України постанова складена у повному обсязі 18 липня 2017 року.

Суддя Т.І. Чернявська