Справа № 466/10064/16-а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року № 876/3069/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Ільчишин Н.В., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Перхач С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова на постанову Шевченківського районного суду міста Львова від 27 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова, яким просив стягнути з відповідача на його користь невиплачену щомісячну пенсію за віком за період з 01.04.2015 року до 10.08.2015 року, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у розмірі 23330,00 грн.

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 27 грудня 2016 року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що встановлення обмежень щодо отримання пенсії за віком деяким категоріям громадян є порушенням конституційних вимог щодо рівності всіх громадян, ставить громадян в нерівні умови, що є порушенням принципів правової держави. Отже, невиплата позивачу пенсії є порушенням його права на соціальний захист. Тому суд дійшов висновку, що невиплачена позивачу пенсія має бути стягнута в примусовому порядку, а розмір невиплаченої пенсії за період з 01.04.2015 року до 10.08.2015 року становить 23330,00 грн.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Законом України від 02.03.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015 року, внесено зміни, зокрема, до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якими особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії, або щомісячного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України «Про державну службу». Оскільки після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжував працювати на посаді судді, на думку апелянта, йому правомірно було зупинено виплату пенсії з 01.04.2015 року до 10.08.2015 року, а саме до дня звільнення з посади судді.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, ОСОБА_1 з липня 2010 року було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на посаді судді Львівського окружного адміністративного суду, з якої був звільнений з 11.08.2015 року відповідно до постанови Верховної Ради України від 16.07.2015 року № 632-VІІІ «Про звільнення суддів» в зв'язку із досягненням 65 років і наказом голови Львівського окружного адміністративного суду від 07.08.2015 року № 313-К був відрахований із штату суду.

У зв'язку із звільненням з роботи з 11.08.2015 року позивачу було призначено пенсію державного службовця.

З 01.04.2015 року Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова зупинило виплату пенсії ОСОБА_1 і поновило виплату з 11.08.2015 року, тобто з дня звільнення позивача з посади судді.

На претензію позивача від 10.11.2016 року про виплату невиплаченої пенсії за період з 01.04.2015 року до 10.08.2015 року в розмірі 23330,00 грн., відповідач листом від 23.11.2016 року № Д-184 роз'яснив, що виплату пенсії зупинено на підставі Закону України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та відмовив у виплаті зазначеної суми пенсії.

Колегія суддів враховує, що з 01.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, яким було внесено зміни, зокрема, до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і було встановлено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Також п. 5 Прикінцевих положень цього Закону було передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу».

Станом на 01.06.2015 року вказаний Закон був чинним і зазначені вище його положення не були визнані неконституційними.

Разом з тим, враховуючи, що до 01 червня 2015 року не було прийнято закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» чи Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що з 01.06.2015 року особи, які працюють на посадах, стаж роботи на яких дає право на призначення пенсії, зокрема, згідно із Законами України «Про державну службу» чи «Про судоустрій і статус суддів», втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії за віком, призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». А як зазначено вище, пенсія за віком до 10.08.2015 року була призначена ОСОБА_1 саме відповідно до цього Закону.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, наведеною в постанові від 24.05.2016 року № 333/6710/15-а, а відповідно до положень ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, колегія суддів враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII; пункту 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, вказаним рішенням Конституційний Суд України визнав неконституційною заборону виплати з 01.04.2015 року пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посадах, передбачених Законом України «Про державну службу». Однак відповідно до ст. 152 Конституції України вказані норми законодавства втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова протиправно не виплачувало ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в період з 01.06.2015 року до 10.08.2015 року.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, «Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486, призначення, перерахунок, обчислення розміру і виплата пенсій, призначених відповідно до зазначеного Закону, належить до виключної компетенції територіальних управлінь Пенсійного фонду України, тому, на думку колегії суддів, суд не має повноважень стягувати з цих управлінь конкретні суми пенсії, які не були нараховані, а може лише зобов'язати відповідача провести її нарахування та виплату відповідно до вимог законодавства.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає частковому скасуванню, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а також суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду міста Львова від 27 грудня 2016 року у справі № 466/10064/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі міста Львова нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 01 червня 2015 року до 10 серпня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Н.В. Ільчишин

Н.М. Судова-Хомюк

Постанова складена в повному обсязі 18.07.2017 року