Справа № 813/3019/16
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 рокуЛьвів№ 876/7131/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Богдан А.О.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Грицина Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 19 квітня 2017 року у справі №813/3019/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про визнання протиправними дій та скасування акта, постанови та припису,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо складання акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30 серпня 2016 року, припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30 серпня 2016 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 30 серпня 2016 року та винесення постанови №07-вих-17-11/54 по справі про адміністративне правопорушення від 13 вересня 2016 року, а також скасувати вищевказані акт перевірки, припис та постанову

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 19 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові щодо складання припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30 серпня 2016 року та щодо складання постанови №07-вих. 17-11/54 від 13 вересня 2016 року. Скасовано припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові від 30 серпня 2016 року. Скасовано постанову інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові №07-вих. 17-11/54 від 13 вересня 2016 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові в користь держави судовий збір у розмірі 1653(одна тисяча шістсот п'ятдесят три) грн. 60 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що реконструкція квартири №2 шляхом прибудови за адресою: Львів, вул. Єфремова, 80, здійснюється без проектної та дозвільної документації, що є порушенням приписів ст. 376 ЦК України та ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», об'єкт є самочинним будівництвом. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач та її представник в судовому засіданні апеляційного розгляду справи проти апеляційної скарги заперечили, просили скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 04 серпня 2016 року заступником начальника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у місті Львові Гарасюком С.Б., на підставі наказу Інспекції від 20 травня 2016 року №23-к, заяви та скарги ОСОБА_5, головному спеціалісту відділу інспекційної роботи ОСОБА_6 видано направлення №119-пп для здійснення позапланової перевірки будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1.

04 серпня 2016 року проведено позапланову перевірку об'єкта будівництва «Реконструкція квартири з добудовою за адресою: АДРЕСА_1», за результатами якої головним спеціалістом відділу інспекційної роботи ОСОБА_7 складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил про те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проводиться реконструкція квартири №2 за рахунок добудови на земельній ділянці комунальної власності, проведено кладку стін по периметру земельної ділянки на висоті 2,7 м з частковою кладкою внутрішніх стін. На час перевірки будівельні роботи не проводились, проте ознаки будівельних робіт наявні. Доступ до об'єкта будівництва на момент перевірки був обмежений у зв'язку з відсутністю забудовників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на такому.

На підставі наказу Інспекції від 20 травня 2016 року №23-к та службової записки про продовження терміну позапланової перевірки від 25 серпня 2016 року заступником начальника Інспекції ОСОБА_10 головному спеціалісту відділу інспекційної роботи ОСОБА_6 та провідному спеціалісту ОСОБА_11 видано направлення №157-пп від 25 серпня 2016 року для проведення позапланової перевірки будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1. 30 серпня 2016 року за результатами проведення перевірки об'єкта будівництва «Реконструкція АДРЕСА_1 шляхом прибудови за адресою: АДРЕСА_1» складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким встановлено, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, проводиться реконструкція квартири №2 шляхом прибудови на земельній ділянці, на яку відсутнє право власності.

30 серпня 2016 року головним спеціалістом відділу інспекційної роботи ОСОБА_7 відносно позивача ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за проведення реконструкції квартири №2 шляхом прибудови за адресою: АДРЕСА_1, без проектної та дозвільної документації, що у відповідності до ст. 376 ЦК України та ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є самочинним будівництвом, відповідальність за що передбачена ч. 7 ст. 96 КУпАП. Крім цього, ОСОБА_1 видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 30 серпня 2016 року, яким її зобов'язано негайно зупинити проведення будь-яких будівельних робіт, усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та вчинити дії щодо приведення об'єкту самовільного будівництва до вимог чинного законодавства.

За результатами розгляду акту та протоколу 13 вересня 2016 року заступником начальника Інспекції ОСОБА_10 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №07-вих-17-11/54, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 грн.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що дії відповідача щодо видачі позивачу припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та винесення 13 вересня 2016 року постанови №07-вих-17-11/54 по справі про адміністративне правопорушення є протиправними.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 7 ст. 96 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації, вчинені щодо об'єктів ІІ категорії складності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

В силу ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що будинковолодіння АДРЕСА_1 складається з двох квартир, а саме, квартири АДРЕСА_1 що розташована на першому поверсі та має окремий вхід, власником якої є ОСОБА_5, та квартири АДРЕСА_1, 2/3 частини якої належить позивачу ОСОБА_1, власником 1/3 частини квартири є ОСОБА_8

З пояснень сторони позивача встановлено, що за вищевказаною адресою проживає донька позивача ОСОБА_8 з чоловіком ОСОБА_9, ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, остання проживала у такій до 1975 року, місцем її проживання, що також підтверджується паспортними даними, є квартира АДРЕСА_2. Також встановлено, що будівництво за адресою: АДРЕСА_1, розпочато ще в 1995 році, на момент якого були наявні всі погодження та отримані необхідні дозволи на проведення будівництва та реконструкції за вищевказаною адресою.

Крім цього, встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14 вересня 2006 року визнано самочинним будівництвом зведену надбудову до квартири АДРЕСА_1 та добудову кафетерію із реконструкцією гаражу; зобов'язано ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ТзОВ «Корект» знести самовільно збудовані приміщення кафетерію пл. 71,4 м.кв. до квартири АДРЕСА_1, та самовільно збудовані господарські приміщення на місці гаражу по АДРЕСА_1 та не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні 1/3 частиною будинковолодіння по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою пл. 300 кв.м., яка належить до вказаної частини будинковолодіння. Зобов'язано ОСОБА_8, ОСОБА_9, ТзОВ «Корект» привести до попереднього стану усі складові частини квартири АДРЕСА_1, які існували до зведення самочинного будівництва, зокрема відновити існуючий вхід на другий поверх через двоповерхову веранду, вхід в підвал, вхід на горище з коридору, в якому були сходи на горище, житлові кімнати, приміщення, кухню, ванну кімнату, існуючі господарські будівлі, металеву огорожу і металеву хвіртку. Недійсними були визнані свідоцтво про право власності на будинок (кафетерій) від 15.04.1997р. на ім'я ОСОБА_8, договір дарування приміщення кафетерію, реєстраційне посвідчення на ім'я ОСОБА_9 на кафетерій, а ТзОВ«Корект» було зобов'язане звільнити приміщення квартири АДРЕСА_1. На підставі вищевказаного рішення позивачу ОСОБА_1 Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист від 11 травня 2007 року для пред'явлення до виконання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав показання про те, що від мешканців квартири №1 на АДРЕСА_1 Корнацьких до Інспекції надійшла скарга щодо незаконної забудови земельної ділянки. У серпні 2016 року ним було здійснено виїзди на об'єкт будівництва з метою проведення перевірки та зафіксовано факт самочинного будівництва. Зазначив, що під час проведення перевірки ОСОБА_1 пояснила, що у АДРЕСА_1 проживає її донька ОСОБА_8 з чоловіком ОСОБА_9 Акт перевірки від 04 серпня 2016 року був складений на підставі тверджень сусідів, які вказували на те, що будівельні роботи ймовірно проводяться мешканцями квартири АДРЕСА_1. Вказав, що під час проведення перевірки 30 серпня 2016 року від позивача стало відомо, що будівельні роботи проводяться нею на виконання рішення суду, на підставі чого він прийшов до висновку, що будівельні роботи здійснює саме позивач ОСОБА_1 Проте, не зміг пояснити чому в актах перевірки одного ж і того самого об'єкта містяться розбіжності щодо осіб, які проводять будівельні роботи.

Як видно з актів перевірки, у таких дійсно відповідальними особами за проведення будівельних робіт по одному й тому ж самому об'єкту будівництва «Реконструкція АДРЕСА_1 шляхом прибудови за адресою: АДРЕСА_1» зазначено різних осіб, зокрема, в акті перевірки від 04 серпня 2016 року вказано, що незаконне будівництво проводять ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а в акті від 30 серпня 2016 року, що слугував підставою для складання відносно позивача протоколу, видання їй припису про усунення виявлених порушень та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, відповідальною особою за проведення будівельних робіт зазначено ОСОБА_1

При цьому, жодних доказів, що такі роботи проводить саме ОСОБА_1 матеріали справи не містять та відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, у порушення ч. 2 ст. 71 КАС України в ході розгляду справи не доведено, а відтак притягнення саме позивача до адміністративної відповідальності та винесення припису не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Крім того, апеляційним судом враховується наступне. Приписом від 30.08.2016 року відповідач зобов'язав зупинити проведення будь-яких будівельних робіт за вказаною адресою, чим унеможливив виконання рішення суду від 14.09.2006 року про знесення самовільної забудови.

Крім цього, позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 7 ст. 96 КУпАП, однак не зрозумілим є висновок відповідача про віднесення нібито спірних прибудов до II категорії складності, що свідчить про невірну кваліфікація можливого правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність дій відповідача щодо видачі позивачу припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та винесення 13 вересня 2016 року постанови №07-вих-17-11/54 по справі про адміністративне правопорушення.

Щодо позовних вимог про визнання дій відповідача в частині складання акту перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення протиправними та скасування акту перевірки, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони задоволенню не підлягають, оскільки метою складання таких є фіксація факту правопорушення, останні не тягнуть за собою виникнення, зміну або припинення прав та обов'язків позивача, оскільки передують прийняттю акту індивідуальної дії (постанови у справі про адміністративне правопорушення), який породжує певні правові наслідки та підлягає оскарженню у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові - залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду міста Львова від 19 квітня 2017 року у справі №813/3019/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
В. М. Каралюс

Повний текст ухвали складено 18.07.2017р.