Справа № 751/4299/17
Суддя: Цибенко І. В.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/4299/17
Провадження №2-а/751/264/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Цибенко І.В.,

при секретарі Римаренко О.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача - особи, що назвалася ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова справу за адміністративним позовом Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до особи, що назвалася громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання особи,

В С Т А Н О В И В :

17.07.2017 Чернігівський прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся в суд з позовом до особи, що назвалася громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 про затримання даної особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення та примусове видворення його за межі України.

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що 15.07.2017 о 02 год. 08 хв., на околиці н.п. Турья Сновського району Чернігівської області, на відстані близько 20 км від державного кордону України, в автомобілі НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 за незаконне перетинання державного кордону з Російської Федерації в Україну поза встановленого пункту пропуску, затримано особу без документів, яка назвалася громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Своїми діями громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 - ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204 - 1 КУпАП. Вказують, що в ході проведення заходів перевірки стало відомо, що вказаний громадянин прибув у м. Москва (РФ) літаком сполученням Дакка-Москва в травні 2017 року, де певний час проживав. Щодо свого переміщення в країни Західної Європи ще в ОСОБА_6 домовився з громадянином ОСОБА_6 MIJANZOV, який тривалий час проживає в країнах Західної Європи. 14.07.2017 ОСОБА_2, попередньо домовившись, сів в автомобіль, де було ще три його співвітчизники, свій паспорт віддав водію автомобілю, та виїхав в напрямку України. В темну добу вони незаконно перетнули державний кордон з РФ в Україну. В ході перевірки даного громадянина за допомогою БД «Ризик» встановлено, що офіційно вїзду відповідача на територію України немає, що свідчить про його незаконне перебування в Україні. 16.07.2017 до Консульства ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 в м. Києві направлено повідомлення про затримання відповідача для ідентифікації та виготовлення документів на повернення до країни походження ОСОБА_6. На даний час відповіді не надходило. З заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту не звертався.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Зазначив, що відповідач здійснив незаконний перетин державного кордону України, на території України перебуває незаконно, у нього відсутні паспортні документи, тому є всі обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України. Також, на даний час відсутня відповідь з Консульства ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 щодо ідентифікації особи ОСОБА_2. Дана особа не зверталася до відповідних органів з метою отримання статуту біженця чи додаткового захисту.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні суду пояснив, що проживав у Москві, де навчався в інституті, вивчав російську мову. Вирішив поїхати через територію України до країн Західної Європи для подальшого проживання. Документів немає. Усвідомлює, що кордон України перетнув незаконно.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948 року) та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 року) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04 листопада 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11 вересня 1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному вїзду в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

За правилами частини шостої статті 6 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що і громадяни та юридичні особи України.

Частиною 4 статті 50 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 183-7 КАС України.

Згідно з протоколом про адміністративне затримання 15.07.2017 о 02 год. 08 хв., був виявлений та затриманий ( зі слів) громадянин ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 на території Туряновської а/д Сновського району Чернігівської області на відстані близько 20 000 м від державного кордону України на 400 м до н.п. Турія за перебування в прикордонній смузі без документів, що посвідчують особу .

Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в'їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до вимог чинного законодавства України особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Згідно з пунктом 8 Типового Положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, поміщення іноземців до пункту перебування здійснюється його адміністрацією на підставі рішення адміністративного суду згідно з актом приймання-передачі після завершення органами внутрішніх справ, охорони державного кордону чи Служби безпеки документування порушення іноземцями законодавства України та у разі неможливості з об'єктивних причин (відсутність паспортних документів, коштів для повернення тощо) проведення організаційних і практичних заходів щодо їх адміністративного видворення.

Відповідно до частини 1 стаття 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 статті 16 цього ж Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ч. 4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Положеннями статті 183-7 КАС України встановлено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень: 1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації; 2) зобов'язати іноземця або особу без громадянства внести заставу; 3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які не законно перебувають в Україні», затвердженої наказом МВС України від 29.02.2016 року за №748/288781, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства протягом строку, необхідного для виконання постанови суду, зокрема про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України.

Як встановлено, на момент затримання у особи, що назвалась громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 був відсутній документ, що посвідчує особу і відомості про законний вїзд і подальше законне перебування на території України.

Обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", та унеможливлюють примусове видворення за межі України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на відповідача поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Крім того, відповідач не звертався до Управління Державної міграційної служби у Чернігівській області з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Разом з тим, статтею 26 Закону України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-VI) передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоровя, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобовязані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина пята вказаної статті Закону № 3773-VI).

За приписами частини першої статті 30 Закону № 3773-VI центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що особа, яка назвалась громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, відсутність документів, що посвідчує особу, та те, що відповідачем не надано суду доказів про законне перебування на території України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, в частині затримання особи, що назвалась громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Керуючись Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, п.6 ст.18, ст. ст. 99, 158-163, 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до особи, що назвалася громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2 про примусове видворення за межі України та затримання особи задовольнити частково.

Затримати особу, що назвалась громадянином ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання постанови суду.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення постанови.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя І.В. Цибенко