Справа № 357/502/17
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 липня 2017 року м. Київ К/800/23708/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а :

Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просило скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про відкриття виконавчого провадження № 52872698 від 11 листопада 2016 року.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваної постанови, оскільки судове рішення було виконано Білоцерківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області в добровільному порядку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 11 листопада 2016 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 357/1703/16а, виданого 12 серпня 2016 року Білоцерківським міськрайонний судом Київської області про зобов'язання управління Пенсійного фонду у місті Білій Церкві Київської області повернути ОСОБА_1 неправомірно утримані суми пенсії з 01 січня 2016 року.

05 грудня 2016 року зазначена постанова була отримана позивачем.

09 грудня 2016 року листом № 21996/03 Управління Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області повідомило відповідача, що пенсія ОСОБА_1 перерахована з 01 січня 2016 року розпорядженням № 816707 від 07 листопада 2016 року, розмір щомісячної пенсії становить 3352,76 грн., сума боргу по зазначеному виконавчому документу складала 7367,05 грн. та просило винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

26 січня 2017 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52872698, оскільки Управлінням Пенсійного фонду у м. Білій Церкві Київської області від 09 грудня 2016 року № 21996/03 проведено перерахунок та виплату пенсії стягувану та виконано рішення суду в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що вимоги позивача є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 2 цієї статті визначено перелік документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для відкриття виконавчого провадження.

Згідно частини 2 статті 25 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, після отримання виконавчого листа на виконання судового рішення державний виконавець 11 листопада 2016 року прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 52872698.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що відповідач в спірних правовідносинах діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

При цьому, судами попередніх інстанцій було встановлено, що на час прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не був проінформований про добровільне виконання рішення суду і не мав можливостей переконатися у цьому, оскільки до відкриття виконавчого провадження державний виконавець не має правових підстав на здійснення запитів та проведення будь-яких виконавчих дій по виконанню виконавчого документа.

З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 357/1703/16а від 12 серпня 2016 року є правомірними, а державний виконавець діяв у спосіб і у межах повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують і ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві Київської області до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко