Справа № 522/4287/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 р.м. ОдесаСправа № 522/4287/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Бойка А.В.

За участю: секретаря - Недашковської Я.О.

апелянта - ОСОБА_2

представника відповідача - Шияновської Ю.О. (довіреність від 08.06.2017 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі лейтенанта поліції Бутченка Олега Анатолійовича, Управління патрульної поліції у м. Одесі про визнання дій неправомірними, скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі лейтенанта Бутченка О.А. щодо притягнення до адміністративної відповідальності, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення Серії АР №826127 від 26.02.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., визнати протиправними дії інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі сержанта Василенко О.О. щодо притягнення до адміністративної відповідальності, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення Серії АР №172363 від 26.02.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки про порушення позивачем правил дорожнього руху не відповідають дійсності, постанови про накладення штрафів прийняті з грубим порушенням вимог Закону, а також без урахування всіх обставин справи, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зазначені обставини свідчать про не відповідність оскаржуваних рішень вимогам законодавства, що є безумовною підставою для їх скасування.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі сержанта Василенко О.О. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 10 травня 2017 року в іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, постановою інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі лейтенанта Бутченка О.А. Серії АР №826127 застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 28).

Згідно вказаної постанови, 26.02.2017 року о 20:05 годині позивач, керуючи транспортним засобом Nissan Qashqai номерний знак НОМЕР_1, по вул. Преображенській на перехресті з вул. Буніна здійснив проїзд перехрестя на жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.п. «ґ» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки виявлене адміністративне правопорушення належним чином зафіксоване відповідачем, фактично не спростовується позивачем, накладення адміністративного стягнення відбулось у відповідності до вимог Закону, а тому підстави для скасування вказаного рішення відсутні.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог вважає правильними, з огляду на наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Так, відповідно до п. 8.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із п. 8.7 Правил від 10.10.2001 року №1306 світлофори (додаток 3) призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально. Сигнали світлофора можуть бути з нанесеною суцільною чи контурною стрілкою (стрілками), із силуетом пішохода, Х-подібні.

Відповідно до п.п. «ґ» п.п. 8.7.3 п. 8.7 Правил від 10.10.2001 року №1306 сигнали світлофора мають такі значення як жовтий, який забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції здійснення позивачем переїзду на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Фактично здійснення переїзду на вказаний заборонений сигнал світлофора підтверджує і позивач у своїх поясненнях, відібраних інспектором на місці вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 28).

Таким чином, оскільки позивач допустив порушення правил дорожнього руху, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача бути всі обставини для притягнення водія до відповідальності, накладення штрафу, у зв'язку із чим підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Водночас, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що накладення на позивача адміністративного стягнення відбулось із повним дотриманням вимог Закону.

Так, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, а саме про порушення, зокрема, правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123) розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з цим, згідно із ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених, зокрема, ч. 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Правила що відсутності в уповноваженої особи складати протокол про адміністративне правопорушення, розгляд якого віднесено, до компетенції Національної поліції передбачаються і в ч. 5 вказаної статті 258 КУпАП, згідно якої, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Разом з цим, згідно із ч. 6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки виявлене відповідачем адміністративне правопорушення не підлягає оформленню протоколом, колегія суддів вважає, що розгляд питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності має відбуватись на місці його вчинення шляхом складання відповідної постанови, тобто за правилами ч. 4 ст. 258 КУпАП, що кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 276 КУпАП.

Водночас, необґрунтованими є доводи позивача про не вирішення судом першої інстанції всіх його вимог в оскаржуваній постанові, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 до інспектора 3-ї роти 1-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одесі сержанта Василенко О.О. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Вказане рішення суду першої інстанції позивачем в установленому порядку не оскаржувалось та не є предметом апеляційного розгляду за скаргою, поданою позивачем на постанову суду першої інстанції, що позбавляє апеляційний суд надати йому правову оцінку.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 10 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.07.2017 року.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

А.В. Бойко