Справа № 815/1633/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/1633/17

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Запорожана Д.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у АТ «ІМЕКСБАНК», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання скласти та затвердити зміни та доповнення до загального реєстру вкладників, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом, в якому просила визнати бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у АТ «ІМЕКСБАНК», протиправною щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі направленого обґрунтування уповноваженою особою Фонду на адресу Директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вих. № 1143 від 29.02.2016 «Про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на тримання сум гарантованого відшкодування», із визначенням сум, що належать до відшкодування; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб скласти та затвердити зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, щодо внесення всієї суми гарантованої виплати у розмірі 150000,00 (сто п'ятдесят тисяч), що належать до виплати ОСОБА_1; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та здійснити відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 згідно з договором № 990413235 від 15 січня 2015 року банківського вкладу (депозиту) «Постійний клієнт « 3 міс. що міс.» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, 15 січня 2015 року між ОСОБА_4, що оформив вклад на користь ОСОБА_1 та ПАТ «ІМЕКСБАНК» укладено договір про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року вклад «Постійний клієнт « 3 міс. що міс.» №990413235 від 15 січня 2015 року.

Відповідно до умов договору, було внесено 150000,00 грн. строком на три місяці.

27.05.2015 року почато процедуру ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку.

21.04.2015 року почались виплати гарантованої суми вкладникам, строк дії договорів банківського вкладу яких закінчився 12.05.2015 року включно, але позивач не була включена до списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивач не одноразово зверталась з заявами до Уповноваженої особи на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у банку АТ «ІМЕКСБАНК».

03.10.2016 року позивач отримала від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лист з інформацією про вклади ОСОБА_1 у Загальному реєстрі вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутня.

Відповідно до цього позивач подала заяву до Уповноваженої особи на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» з проханням надати інформацію про суму відшкодування та відповідні документи, які подавалися до Фонду про включення ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Від Уповноваженої особи на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» позивач отримала лист в якому зазначено, що на адресу Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направлено обґрунтування «Про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування» з додаванням змін до переліку вкладників на паперовому та електронному носіях, до яких включено і позивача.

На підставі отриманої інформації позивач звернулась з заявою до Фонду із запитанням: у зв'язку з чим не здійснюється виплата грошових коштів ОСОБА_1 за вкладом за рахунок Фонду згідно з договором строкового банківського вкладу (депозиту) від 15.01.2015 року за №990413235, на суму 150000,00 грн., строком на три місяці під процентну ставку 17% річних.

На, що Фондом було відправлено лист від 16.11.2016 року №27-44313/16 в якому зазначено, що станом на 15.11.2016 року інформація про ОСОБА_1 у Загальному реєстрі вкладників відсутня.

На банківському рахунку позивача, який був відкритий у встановленому законом порядку, знаходяться підтверджені належними доказами грошові кошти у сумі 150000,00 грн., які протиправно не були включені до суми гарантованої виплати позивачу.

Позивач вважала, що вона повинна бути включена до Загального реєстру відшкодувань на підставі направленого обґрунтування уповноваженою особою Фонду на адресу Директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вих. №1143 від 29.02.2016 року «Про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування», із визначенням сум, що належать до відшкодування. А бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у АТ «ІМЕКСБАНК» є протиправною.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що 15.01.2015 року між ОСОБА_4, що оформив вклад на користь вкладника ОСОБА_1 та ПАТ «ІМЕКСБАНК» укладений договір про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року вклад «Постійний клієнт « 3 міс. що міс.» №990413235 від 15.01.2015 року.

Згідно умов договору внесено суму в розмірі 150000,00 грн. строком на три місяці, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 15.01.2015 року по 23.01.2015 року.

15.01.2015 року Правлінням Національного банку України прийнята постанова №16/БТ «Про віднесення ПАТ ІМЕКСБАНК» до категорії проблемних.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 «Про віднесення ПАТ ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27.01.20105 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Відповідно до постанови Правління НБУ №330 від 21.05.2015 року в ПАТ «ІМЕКСБАНК» відкликано банківську ліцензію та запропоновано процедуру ліквідації банку. Рішенням від 27.05.2015 року № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ІМЕКСБАНК» 27.05.2015 року по 26.05 2018 року включно.

21.04.2015 року розпочато виплати гарантованої суми вкладникам, строк дії договорів банківського вкладу яких закінчився 12.05.2015 року включно, позивач не була включена до списків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

14.05.2015 року позивач з заявою звернулась до відповідача Уповноваженої особи на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» про видачу вкладу.

28.01.2016 року відповідач Уповноважена особа на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» у листі №438 повідомила, що лише 18.01.2016 року на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом №207 направлено обґрунтування щодо внесення змін до переліку вкладників, що мають право на отримання сум гарантованого відшкодування, до якого включено позивача, як вкладника АТ «ІМЕКСБАНК».

21.07.2016 року позивач направила лист Уповноваженій особі на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» з проханням надати інформацію про суму відшкодування та відповідні документи, які подавались до Фонду про включення позивача до Загального реєстру вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», а саме копії листа №207 від 18.01.2016 року.

08.08.2016 року відповідач Уповноважена особа на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» надав позивачу відповідь в якій зазначено, що на адресу Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вих. №1143 від 29.02.2016 року направлено обґрунтування «Про внесення змін до переліку вкладників, які мають право на отримання сум гарантованого відшкодування» з додаванням змін до переліку вкладників на паперовому та електронному носіях, до яких включено позивача. Це підтверджується витягом із змін до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів осіб, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб направив позивачу листи № 02-036-40245/16 від 03.10.2016 року, №02-036-30189/16 від 26.11.2016 року, № 27-44313/16 від 16.11.2016 року з інформацією про те, що інформація про вклади ОСОБА_1 у Загальному реєстрі вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фондів гарантування вкладів фізичних осіб - відсутня.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, а отже є встановленими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент звернення Позивача до суду з вказаним позовом, у Відповідача був відсутній як обов'язок, так і законодавче визначені підстави для включення Позивача до Загальному реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду за вкладами в ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, щодо повноважень та функцій Фонду відносно виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452 від 23.02.2012 року.

За змістом частини 1 статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Уповноважена особа Фонду самостійно складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, якій передає Фонду для затвердження реєстру вкладників для здійснення виплат.

На підставі статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

За правилами статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" розроблено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду №14 від 09.08.2012 року (далі Положення).

За змістом статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", розділом ІІІ Положення Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.4-6 ч.4 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

За правилами частини 5 статті 27 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Пунктом 4 розділу ІІІ Положення перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

На підставі пункту 5 Положення та 6 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Інформація про вкладника в Переліку має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Файл csv формується за структурою інформаційного рядка файла "Перелік вкладників" (додаток 9 Положення ) та за правилами формування csv файлів. Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

У відповідності до пунктів 2, 3 Положення та 4 розділу IV Положення Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр). Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях. Загальний Реєстр на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) підписується відповідальною особою, яка його склала, та засвідчується підписом директора-розпорядника та відбитком печатки Фонду, на електронних носіях - на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру (Положення N 14); затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

За змістом частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

На підставі частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Таким чином, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить імперативну норму, якою в обов'язковому порядку зобов'язує уповноважену особу Фонду забезпечити перевірку правочинів (договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (договорів), що є нікчемними.

Слід зазначити, що договір про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу був укладений 15.01.2015 року, саме в той день, коли Правління Національного банку України винесло постанову №16/БТ від 15.01.2015 року «Про віднесення ПАТ «ІМЕКСБАНК» до категорії проблемних.

Згідно пункту 2 постанови Правління Національного банку України №16/БТ від 15.01.2015 року, для стабілізації діяльності банку та відновлення його фінансового стану з дня прийняття цієї постанови до кінця строку, який визначений у пункті 1 цієї постанови, установити для банку такі обмеження в його діяльності:

- не допускати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

До того ж 15.01.2015 року у відділенні АТ «ІМЕКСБАНК» з рахунку ОСОБА_4 було проведено безготівкове поповнення вкладних рахунків 7 фізичних осіб в тому числі ОСОБА_1 на суму 150000,00 грн.

Варто зазначити, що перерахування коштів з рахунку ОСОБА_4 на рахунок ОСОБА_1 призвело до збільшення суми гарантованого відшкодування від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та замість 200000,00 грн., що гарантовано повинно бути виплачено ОСОБА_4, вказані дії повинні були привести до виникнення права на отримання відшкодування ще у 7 осіб на загальну суму 1050000,00 грн., зокрема у ОСОБА_1 на суму 150000,00 грн. При цьому гранична сума відшкодування від Фонду становить 200000,00 грн.

Вказана обставина свідчить про штучність та фіктивність спірного правочину і створення правових підстав для отримання клієнтами Банку сум гарантованого відшкодування за проведеними операціями.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів частини 1 статті 94 КАС України.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у справі № 815/1633/17 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: В.Л. Романішин