Справа № 1570/1829/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2017 року м. Київ К/800/39471/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

секретар судового засідання - Іванова Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнень позовних вимог а.с. 52, 74 - 77) про стягнення з відповідача на його користь невиплаченої заробітної плати за період з липня 2009 року по жовтень 2011 року в розмірі 22488,73 грн та стягнення грошової компенсації за всі невикористані дні щорічні відпустки за період з 29.06.2005р. по 31.10.2011р. у розмірі 6432,65 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.04.2012р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі статей 99, 100 КАС України у зв'язку із пропуском позивачем строку звернення до суду. (а.с. 27 - 28)

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2012р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2013р. рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача 28487,45 грн, з яких 22054,80 грн - невиплачена заробітна плата за період з 08.07.2009р. по 25.03.2011р. та з 09.08.2011р. по 31.10.2011р., а також 6432,65 грн грошової компенсації за невикористані дні відпустки з 29.06.2005р. по 31.10.2011р.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач - Міністерство внутрішніх справ України, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи судами встановлено, що позивач з 17.10.1995р. проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 20.06.2005р. - на посаді помічника оперуповноваженого 2-го відділу управління внутрішньої безпеки з оперативного обслуговування органів і підрозділів внутрішніх справ в Одеській області Департаменту внутрішньої безпеки Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України. (а.с. 99-105).

Станом на 31.05.2005р. грошове утримання позивача складало 918,95 грн.

Наказом Міністра внутрішніх справ України від 29.06.2005р. №509 о/с позивача звільнено з посади на підставі пункту 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено з органів внутрішніх справ від 29.07.1991р. №114. (а.с. 35)

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2009р. визнано протиправним та скасовано наказ від 29.06.2005р. №509 о/с, поновлено позивача на займаній до звільнення посаді та зобов'язано МВС України виплатити йому грошове забезпечення за час вимушеного прогулу. (а.с 38 - 39)

На виконання постанови суду Міністром внутрішніх справ України прийнято наказ від 20.11.2009р. №2899 о/с, яким скасовано наказ від 29.06.2005р. №509 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ, звільнено із займаної до звільнення посади, зараховано в розпорядження МВС України з 30.11.2009р. на підставі наказу МВС України від 17.07.2006р. №708 «Про реорганізацію Департаменту внутрішньої безпеки ГУ БОЗ МВС України» та відряджено в розпорядження ГУ МВС України в Одеській області. (а.с. 36)

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2010р. скасовано наказ №2899 о/с від 20.11.2009р. в частині звільнення позивача, зарахування у розпорядження МВС України та відрядження в розпорядження ГУ МВС України в Одеській області. (а.с. 7 - 8)

На виконання постанови суду Міністром внутрішніх справ України прийнято наказ від 26.03.2011р. №410 о/с, яким скасовано наказ від 20.11.2009р. №2899 о/с про звільнення позивача з посади, зарахування його в розпорядження МВС України та відрядження в розпорядження ГУ МВС України в Одеській області. (а.с. 9)

Наказом заступника Міністра внутрішніх справ України від 31.10.2011р. №1162 о/с позивача звільнено на підставі пункту 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 31.10.2011р. (а.с. 92)

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що грошове забезпечення виплачено позивачу в повному обсязі відповідно до діючого законодавства.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами пункту 24 Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114, у разі незаконного звільнення або переведення на іншу роботу особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній роботі (посаді).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково, апеляційний суд виходив з того, що після поновлення позивача на службі відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2009р. йому підлягало виплаті грошове забезпечення до наступного звільнення 20.11.2009р.

У зв'язку із скасуванням постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2010р. наказу від 20.11.2009р. позивачу підлягало виплаті грошове забезпечення з 20.11.2009р. по 07.10.2010р., а в подальшому з 09.08.2011р. до часу звільнення його зі служби 31.10.2011р.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що позивачу підлягає виплаті грошова компенсація за невикористану відпустку, оскільки відповідачем не надано доказів її виплати, а суд першої інстанції помилково зіслався на виплату грошової допомоги при звільненні, як на виплату компенсації за відпустку.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджено невиконання Міністерством внутрішніх справ України постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2009р., яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.05.2011р., в частині зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України поновити позивача на посаді, яку він займав до звільнення, та в частині зобов'язання виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, що пов'язано з незгодою стягувача з розміром грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та бездіяльністю боржника в частині виконання судового рішення.

З такими висновками апеляційного суду інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи касаційної скарги висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки апеляційним судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ і звільнений зі служби лише 31.10.2011р., відповідачем докази виплати грошового забезпечення за спірний період або невиходу позивача на службу не надано, право на відпустку протягом спірного періоду позивач скористатись не мав можливості, а тому апеляційний суд обґрунтовано прийняв рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача невиплаченого грошового забезпечення та компенсації за невикористану відпустку.

Посилання відповідача на те, що стягнення грошового забезпечення слід здійснювати за рахунок ГУ МВС України в Одеській області є безпідставним, оскільки позивач прийнятий та звільнений зі служби саме наказами Міністерства внутрішніх справ України і постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.07.2009р. обов'язок поновлення позивача на службі покладено також саме на цього відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.05.2013р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: С.С. Пасічник

В.В. Швець