Справа № 826/1720/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 липня 2017 року № 826/1720/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Качура І.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Київської міської ради (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо порушення процедури розгляду клопотання ОСОБА_1 про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва;

зобов'язати відповідача розглянути подане клопотання ОСОБА_1 про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва відповідно до законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подане позивачем клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва не розглянуто уповноваженим на це органом місцевого самоврядування, а саме не винесено на розгляд сесії Київської міської ради та не прийнято відповідне рішення. Такі дії відповідача, як вважає позивач, порушують його права та законні інтереси, гарантовані Конституцією та нормами чинного законодавства України, на одержання земельної ділянки в межах норм безоплатної приватизації земельних ділянок.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представником відповідача подані до суду письмові заперечення проти позову, в яких він наголосив на безпідставності та необґрунтованості позовних вимог з мотивів відсутності факту протиправності дій з боку відповідача, оскільки клопотання позивача правомірно не було розглянуто по суті, у зв'язку з невідповідністю його вимогам чинного земельного законодавства України.

З урахуванням вимог частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про доцільність розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач звернувся із клопотанням від 02.11.2015 б/н до Київської міської ради про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га по передачі її безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) в межах міста Києва.

До клопотання додано копію паспорту та ідентифікаційного коду, графічні матеріали, копію договору доручення № 01/11/15-зд від 02.11.2015.

Листом від 12.01.2015 № 057028-08/С-11969-262 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повідомив позивача про невідповідність поданого ним клопотання вимогам Земельного кодексу України та Тимчасового порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності.

Перевіривши матеріали справи, розглянувши доводи, викладені в позові та надавши їм належну правову оцінку, проаналізувавши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Порядок та підстави набуття громадянами права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності визначений Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність. Відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Статтею 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах в розмірі не більше 0,10 гектара.

Згідно з частиною шостою статті 122 Земельного кодексу України Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у межах їхніх територій передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З метою реалізації покладених на неї повноважень щодо розпорядження землею в межах міста Київською міською радою було прийнято рішення від 28.02.2013 №63/9120 про затвердження Тимчасового порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві (далі - Тимчасовий порядок).

Згідно з частиною третьою статті 2 Порядку, його дія поширюється на випадки надання (передачі) Київською міською радою земельних ділянок із земель комунальної власності, зокрема, безоплатно у власність громадянам, а також у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки).

Відповідно до частини першої статті 4 Порядку, передача земельних ділянок безоплатно у власність юридичним особам або громадянам здійснюється рішенням Київської міської ради, яке приймається на підставі відповідної документації із землеустрою, крім випадків, коли відповідно до законодавства та цього Порядку передача земельних ділянок здійснюється без складання документації із землеустрою, а у разі приватизації громадянами земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні, - на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (при приватизації земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, - після присвоєння такій земельній ділянці кадастрового номер, якщо відповідно до законодавства та цього Порядку передачу земельної ділянки не може бути здійснено без складання документації із землеустрою) або на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (при приватизації земельної ділянки, право користування якою посвідчено державним актом на право постійного користування або договором оренди землі).

Згідно з частинами першою, четвертою, п'ятою статті 5 Тимчасового порядку передбачено, що зацікавлена особа, яка має намір одержати земельну ділянку в користування або у власність, звертається до Київської міської ради через приймальню Київради з земельних питань із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Приймальня Київради з земельних питань у день реєстрації клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою або протягом наступного робочого дня передає це клопотання з доданими до нього документами, сформованими у справу-клопотання, до Департаменту земельних ресурсів.

У разі надходження до Департаменту земельних ресурсів клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з доданими документами, які не відповідають складу та змісту документів, встановлених цією статтею, або не дають можливості розглядати клопотання по суті (подано недостатньо відомостей та документів щодо правового статусу майна, розташованого на земельній ділянці, графічні матеріали не відповідають вимогам цієї статті), Департамент земельних ресурсів через приймальню Київради з земельних питань повертає їх зацікавленій особі на доопрацювання. У випадку повернення клопотання Департамент земельних ресурсів письмово зазначає про підстави такого повернення. Після усунення зацікавленою особою зазначених Департаментом земельних ресурсів недоліків повторне повернення клопотання не допускається.

Між тим, відповідно до статті 21 Тимчасового порядку громадяни, зацікавлені в одержанні земельної ділянки у межах м. Києва для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального гаражного та дачного будівництва чи ведення садівництва, подають безпосередньо до Київської міської ради клопотання про передачу земельної ділянки у власність.

Поряд з цим, секретаріат Київської міської ради разом з дорученням (резолюцією) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київради у день надходження клопотання або протягом наступного робочого дня надсилає його через приймальню Київради з земельних питань для опрацювання до Департаменту земельних ресурсів.

У разі невідповідності клопотання та складу доданих до нього документів вимогам цього Порядку клопотання по суті не розглядається Департаментом земельних ресурсів, про що громадянин інформується відповідним листом протягом семи робочих днів з дня надходження клопотання з секретаріату Київської міської ради.

Після приведення документів, що були додані до клопотання, у відповідність до вимог цього Порядку громадянин подає клопотання до Київської міської ради в порядку, встановленому цією статтею.

Виходячи з наведених норм та обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно були передані для опрацювання Департаменту земельних ресурсів документи позивача (клопотання з додатками) щодо надання безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею до 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в межах міста Києва, а тому твердження позивача стосовно того, що його клопотання розглянуто не уповноваженим органом є безпідставними.

Частина друга статті 21 Тимчасового порядку передбачає, що у клопотанні про передачу земельної ділянки у власність зазначаються цільове призначення ділянки, орієнтовний розмір і місце розташування земельної ділянки (далі - клопотання). У клопотанні відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» також зазначається в довільній формі згода громадянина на обробку в ПК «Кадастр» його персональних даних, зазначених у клопотанні та доданих до нього документах.

До клопотання додаються, зокрема, викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали у масштабі не менше 1:2000, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки; витяг з містобудівного кадастру; витяг з міського земельного кадастру.

Як вбачається з матеріалів справи, до клопотання від 02.11.2015 б/н, поданого до Київської міської ради, позивачем додано лише копію паспорту та ідентифікаційного коду, графічні матеріали, копію договору доручення № 01/11/15-зд від 02.11.2015.

Проте, як вбачається зі змісту клопотання позивача, останній просить визначити та виділити земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,10 га в межах м. Києва без його погодження, не конкретизувавши при цьому бажаного місця розташування земельної ділянки.

Як вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи графічних матеріалів, що в свою чергу також були надані відповідачу, останні не містять бажаного місця розташування та розміру земельної ділянки.

В той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу, що на наданих графічних матеріалах лише частково відображено карту м. Києва та Київської області, при цьому, ні в клопотанні, ні в позовній заяві позивачем не зазначено бажаного місця розташування та розміру земельної ділянки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством не передбачено обов'язку органу місцевого самоврядування самостійно здійснювати пошук земельної ділянки в межах м. Києва за відсутності погодження заявника.

Зокрема, орган місцевого самоврядування, який розглядає клопотання, повинен встановити відповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом вище, надані позивачем графічні матеріали не містять конкретно визначеного бажаного місця розташування земельної ділянки, що унеможливлює розгляд відповідного клопотання, враховуючи відсутність можливості відповідача встановити наявність чи відсутність підстав для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що клопотання позивача від 02.11.2015 б/н та додані до нього документи не відповідають вимогам статті 118 Земельного кодексу України, а тому, на думку суду, позивачем не дотримано встановленого законом порядку для реалізації права на погодження місця розташування земельної ділянки та одержання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Крім того, оскільки виявлено невідповідність клопотання та складу доданих до нього документів вимогам Тимчасового порядку, Департамент не повинен був розглядати по суті дане клопотання, у зв'язку з чим правомірно надіслав позивачу листа про невідповідність поданих документів на їх доопрацювання, оскільки вони подані не в повному обсязі.

З урахуванням викладеного, оскільки у зв'язку з невідповідністю клопотання позивача та складу доданих до нього документів вимогам Тимчасового порядку Департаментом земельних ресурсів не розглянуто його по суті, відтак Київська міська рада не має змоги здійснювати наступні кроки по розгляду клопотання та прийняття відповідного рішення.

З урахуванням вищевикладеного та аналізу норм законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо порушення процедури розгляду клопотання позивача про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва.

Щодо вимог позивача про зобов'язання Київської міської ради розглянути подане клопотання позивача про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва відповідно до законодавства, суд зазначає, що у зв'язку з тим, що в діях відповідача відсутні ознаки протиправності щодо позивача, а також будучи правозастосовним органом, суд не може підміняти собою інші органи та перебирати на себе їх повноваження, тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині також відсутні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, суду не надано, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур