Справа № 185/3720/17(2-а/185/270/17)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2017 рокусправа № 185/3720/17(2-а/185/270/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.,

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 червня 2017 року у справі № 185/3720/17 (2-а/185/270/17) за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення й невиплати їй пенсії за період з 1 листопада 2015 року по 1 травня 2016 року;

- зобов'язати відповідача здійснити виплату належної їй пенсії за весь минулий час, з моменту припинення її виплати, тобто з 1 листопада 2015 року по 1 травня 2016 року.

Постановою Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 6 червня 2017 року, прийнятою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов задоволений.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справу розглянуто відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач з 2000 року перебувала на обліку Ленінського районного управління ПФУ в м. Донецьку та отримувала пенсію по інвалідності, надалі перейшла на інший вид пенсії, а саме, пенсію за віком.

Згідно з довідкою № від 27.11.2014 року ОСОБА_1 постійно проживала за адресою АДРЕСА_3.

23.11.2014 року позивач виїхала з тимчасово окупованої території (район проведення антитерористичних операцій) в місто Павлоград і зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа АДРЕСА_1. (а.с. 10)

З 01.08.2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача як особа переміщена з тимчасово окупованої території України.

З 01.11.2015 виплату пенсії позивачу було автоматично припинено за результатами обміну інформацією щодо переміщених осіб з органами соцзахисту населення у зв'язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення.

З 12.07.2016 у зв'язку із скасуванням дії довідки № позивач повторно взята на облік УПСЗН Павлоградської міської ради як внутрішньо переміщена особа, зареєстровано місце перебування за адресою: АДРЕСА_1. Вказана обставина підтверджується копією довідки № . (а.с. 11)

13.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача за поновленням виплати пенсії.

Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплати внутрішньо переміщеним особам (протокол № 8 від 07.10.2016 року) згідно п. 11-13 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365, прийнято рішення відновити виплату позивачу пенсії з травня 2016 року. (а.с. 15)

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що припинення виплати позивачу пенсії у зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам припинення виплати пенсії, зазначеним у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При вирішенні справи колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Відповідно до Преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Таким чином, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Статтею 49 Закону № 1058 визначено підстави припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною першої цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) у разі смерті пенсіонера;

3) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

4) в інших випадках, передбачених законом.

Вказаний перелік є виключним.

Таким чином, спеціальним Законом не передбачено можливості припинення виплати пенсії у випадку скасування дії довідки про взяття особи на облік як внутрішньо переміщеної особи.

З цього приводу суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до норм Закону № 1058 припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону № 1058.

Оскільки виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом № 1058, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на неправомірність таких дій відповідача, з чим погоджується колегія суддів.

Посилання апелянта на постанову КМУ від 08.06.2016 року № 365 є безпідставним, оскільки остання є підзаконним нормативно-правовим актом, у зв'язку з чим при вирішенні спірних правовідносин слід керуватися правовим актом, який має вищу юридичну силу, в даному випадку Законом № 1058.

Такий підхід суду першої інстанції при застосування норм права узгоджується з принципом законності, відповідно до якого у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу (ч. 4 ст. 9 КАС України).

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що припинення виплати позивачу пенсії у зв'язку з відсутністю довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з чим погоджується колегія суддів.

Обгрунтовуючи такий висновок, суд першої інстанції правильно виходив з того, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов'язана гарантувати право громадянина на одержання призначеної йому пенсії незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, у тому числі отримання пенсії.

Отже, встановивши обставини справи, які свідчать про те, що єдиною підставою для припинення виплати пенсії позивачу стало скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спірному випадку встановлено факт порушення відповідачем конституційного права позивача на соціальний захист.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята законно та обґрунтовано, апеляційна скарга позивача, не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 6 червня 2017 року у справі № 185/3720/17 (2-а/185/270/17) залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко