Справа № 147/493/17
Суддя: Волошин І. А.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/493/17
Провадження № 2-а/147/41/17
ПОСТАНОВА

іменем України

17.07.2017 року смт.Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина І.А.,

з участю секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника СРПП Тростянецького ВП майора поліції Ярового Максима Вікторовича, поліцейського СРПП Тростянецького ВП старшого сержанта поліції Долі Валерія Володимировича про визнання дій неправомірними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії начальника СРПП Тростянецького ВП майора поліції Ярового Максима Вікторовича щодо здійснення 17.05.2017 року розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення, скасувати постанову серії БР № 356933 від 17.05.2017 року, визнати неправомірними дії поліцейського СРПП Тростянецького ВП старшого сержанта поліції Долі Валерія Володимировича щодо здійснення 17.05.2017 року розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення та скасувати постанову серії БР № 356932 від 17.05.2017 року.

Позов вмотивований тим, що згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 356932 від 17.05.2017 року, прийнятої поліцейським СРПП Тростянецького ВП старшим сержантом поліції Доля Валерієм Володимирович, до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 170 грн. за те, що він начебто 17.05.2017 року в смт. Тростянець по вул. Мічуріна керував мопедом, який не зареєстрований в законному порядку.

Одночасно з тим начальником СРПП Тростянецького ВП майором поліції Яровим Максимом Вікторовичем, було ухвалено постанову серія БР № 356933 від 17.05.2017 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 51 грн. 00 коп., за те, що він керував мопедом 17.07.2017 року по вул. Мічуріна не був в мотошоломі.

Також в той же час інспектор поліції Нагірняк В. О. ухвалив постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 356962 від 17.05.2017 року, якою, до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 510 грн. за те, що він керував мопедом в смт. Тростянець по вул. Мічуріна 17.05.2017 року, не маючи посвідчення водія відповідної категорії.

Не погодившись з протиправною постановою серія БР № 356962 від 17.05.2017 року позивач оскаржив її до Тростянецького районного суду Вінницької області.

Як виявилося пізніше, 24.05.2017 року коли ОСОБА_1 надійшов поштовий лист в якому були оскаржувані постанови відповідачі також притягнули його до адміністративної відповідальності, кожен окремо, що прямо суперечить вимогам ч. 2 ст.36 КУпАП.

Позивач вважає, що дії відповідачів мають явно протиправний характер, спрямовані на підрив авторитету діяльності нової та європейської поліції України та дискредитують потуги всієї Української нації долучитися до славетної Європейської сім'ї народів та зайняти в ній гідне місце.

Справу відповідачам необхідно було розглядати не за місцем здійснення правопорушення, а за місцем знаходження органу, уповноваженого на розгляд подібної справи.

Окрім того зазначив, що при розгляді справи він заперечує протиправне притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки він не керував мопедом, а лише ремонтував його та котив до місця свого проживання, а відповідачі не реагували жодним чином, чим грубо порушили права позивача, визначені ст. 59 Конституції України та ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримала та наполягав на його задоволенні. Також просив стягнути судові витрати в розмірі 1280,00 гривень.

Відповідач Яровий М.В. та Доля В.В. в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, тому суд на підставі ч.4 ст. 128 КАС України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне проводити розгляд справи у відсутність відповідачів, враховуючи строки розгляду справи та те, що відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, і їх слід задовольнити, оскільки безпідставність притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху підтверджується наданими суду доказами.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст. 86 КАС України).

Як встановлено судом, 17.05.2017 року поліцейським СРПП Тростянецького ВП Долею В.В. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 356932, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень за ч. 6 ст. 121 КУпАП, в якій зазначено, що він 17.05.2017 року близько 16 год. 40 хв., в смт. Тростянець по вул. Мічуріна керував мопедом GBW-50QT, який не зареєстрований в законному порядку, чим порушив п.п. 30.1 Правила дорожнього руху.

Окрім того, 17.05.2017 року начальником СРПП Тростянецького ВП Яровим М.В. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БР № 356933, відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 гривня за ч. 5 ст. 121 КУпАП, в якій зазначено, що він 17.05.2017 року близько 16 год. 45 хв., в смт. Тростянець по вул. Мічуріна, керуючи мопедом GBW-50QT, не був в мотошоломі, чим порушив п.п. 2.3г Правил дорожнього руху.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Стаття 258 КУпАП на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14 липня 2015 року №596- VIII після частини першої доповнена новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення включно з тими, відповідальність за які передбачена ст. 121 КУпАП.

Крім цього, Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015, на яке посилається позивач як на підтвердження своїх позовних вимог, датоване 26 травня 2015 року, в той час як зміни в ст. 258 КУпАП внесені згідно Закону України від 14 липня 2015 року № 596-VIII.

А тому, суд вважає, що винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, без складання протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам законодавства, яке діяло на момент винесення вказаної постанови.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.п. 2.3г ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно до п.п. 30.1 ПДР України, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов'язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, згідно вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначених законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається із змісту постанов від 17.05.2017 року в справах про адміністративні правопорушення, до них не долучено жодних доказів порушення ПДР, передбаченого ч. 5, ч.6 ст. 121 КУпАП. Зокрема суду не було представлено пояснень свідків, показань технічних засобів фото чи кінозйомки, які використовуються при нагляді за додержанням правил дорожнього руху.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачами в порушення вимог ст. 280 КУпАП при винесенні постанови, не було встановлено, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки будь-яких доказів вини позивача до постанов в справі про адміністративне правопорушення не долучено.

Окрім того, начальник та поліцейський СРПП Тростянецького ВП грубо порушили права позивача визначені ст. 59 Конституції України та ст. 286 КУпАП, відмовляючи у клопотанні про бажання скористатися правовою допомогою.

Норми Конституції є нормами прямої дії, то оскаржувана постанова безумовно підлягає до скасування, як така, що не відповідає Основному закону України. Окрім того, не відповідає вона і міжнародно-правовим зобов'язанням, які на себе взяла Держава Україна відповідно до статті 2 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого 16 грудня 1966 року Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року № 2148-08, кожна держава зобов'язується забезпечити будь-якій особі, права і свободи якої порушено, ефективний засіб правового захисту та розвивати можливості судового захисту.

Право на правову допомогу, гарантоване підпунктом «с» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прийнятої 11 квітня 1950 року Радою Європи, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР.

Виходячи з того, що вищевказана Конвенція є частиною національного законодавства України, можна зробити висновок, що відповідно до взятих на себе міжнародно-правових зобов'язань Україна повинна забезпечувати кожній особі право на правову допомогу, як під час провадження у кримінальний справах так і під час провадження у інших категоріях справ, зокрема адміністративних.

Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити зокрема опис обставин, установлених при розгляді справи, однак у оскаржуваній постанові взагалі не встановлені обставини, які підлягають встановленню при розгляді адміністративної справи, а саме чи дійсно ОСОБА_1 керував мопедо, який не зареєстрований у встановленому законом порядку та без мотошолома, та якими доказами підтверджуються відповідні факти та обставини, що мають значення для справи про адміністративне правопорушення та підлягають обов'язковому встановленню відповідачем для виконання вимог ст.7, 283, 284 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає, що відповідачами в порушення вимог ст. 280 КУпАП при винесенні постанови, не було встановлено, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки будь-яких доказів вини позивача до постанови в справі про адміністративне правопорушення не долученою

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вирішуючи питання про винність ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд враховує викладенні позивачем пояснення в позовній заяві Жодних доказів фото, відео, показів свідків відповідачами суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення та транспорті» роз'яснено судам, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Інших доказів, окрім постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в розумінні ст.251 КУпАП, які свідчили про наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, винність у його вчиненні, суду не надано.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, в судовому засіданні встановлено, що під час несення служби при винесенні оспорюваної постанови, начальником та поліцейським СРПП Тростянецького ВП не зібрано жодних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто в данному випадку відповідачами не доведено вини позивача у вчиненні даних правопорушеннь.

Оскільки інших доказів вчинення позивачем правопорушення суб'єктом владних повноважень суду не надано, то притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути здійснено на підставі неналежних доказів його вини.

Частиною 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 26.05.2017 року адвокат Дудін Л.В. взяв на себе зобов'язання з надання консультацій та підготовки адміністративного позову до суду. Сума оплати послуг встановлена 2000,00 грн.

Відповідно до наданої суду квитанції від 26.05.2017 року ОСОБА_1 було оплачено адвокату Дудіну Л.В. за надані ним правові послуги в сумі 2000,00 грн.

Тарифна сітка погодинної оплати послуг за надання професійної правничої допомоги адвокатом Дудіном Л.В. становить 640,00 грн. за годину надання послуг, про що було публічно повідомлено в газеті «Тростянецькі вісті» від 09.12.2016 року. Разом з тим, судом враховано вимоги Закону України від 20.12.2001 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до ст.1 якого розмір компенсації витрат, на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, в судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Позивач просить про стягнення витрат за підготовку позову до суду в розмірі 1280,00 гривень.

Враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, відшкодуванню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правову допомогу адвоката у розмірі - 1280,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 9, 11, 14, 71, 86, 128, 158, 159, 160-163, КАС України, ст. ст. 7, 247, 268, 280, 283,287, 288 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії начальника СРПП Тростянецького ВП майора поліції Ярового Максима Вікторовича щодо здійснення 17.05.2017 року розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову серія БР № 356933 від 17.05.2017 року, винесену начальником СРПП Тростянецького ВП майором поліції Яровим Максимом Вікторовичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 51 грн. 00 коп.

Визнати неправомірними дії поліцейського СРПП Тростянецького ВП старшого сержанта поліції Долі Валерія Володимировича щодо здійснення 17.05.2017 року розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову серії БР № 356932 від 17.05.2017 року, винесену поліцейським СРПП Тростянецького ВП старшим сержантом поліції Доля Валерієм Володимировичем, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. 00 коп.

Судові витрати по оплаті судового збору віднести за рахунок Державного бюджету.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової допомоги в сумі 1280,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Тростянецького відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя