Справа № 804/4476/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 липня 2017 р. справа № 804/4476/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Захарчук - Борисенко Н.В., розглянувши у м. Дніпрі питання щодо наявності підстав для повернення адміністративного позову Громадської організації «Незалежна правовозахисна організація «Право на захист» в інтересах члена організації ОСОБА_1 до начальника Новокодацького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Варави Ігоря Вікторовича про визнання дій неправомірними у зв'язку з порушенням права на отримання публічної інформації та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

12.07.2017 Громадська організація «Незалежна правовозахисна організація «Право на захист» в інтересах члена організації ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника Новокодацького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Варави Ігоря Вікторовича, в якому просить:

- визнати дії начальника Новокодацького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Варави Ігоря Вікторовича за приховування інформації і ненадання своєчасної повної відповіді на порушенні питання в інформаційному запиті, який було зареєстровано за №3зі від 14.06.2017 - неправомірними;

- зобов'язати начальника Новокодацького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Варави Ігоря Вікторовича в термін п'яти днів надати відповідь на порушені питання в інформаційному запиті за №3зі від 14.06.2017 відповідно до змісту запитань викладених у запиті на адресу:49086, м. Дніпро, вул. Десняка, б.52

За результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Захарчук - Борисенко Н.В., про що складений протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2017.

Відповідно до статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства; подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями частин першої, другої, третьої, восьмої статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України сторона в адміністративній справі може брати участь в адміністративному процесі особисто і (або) через представника. Представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 48 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність. Представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону. Як законні представники діють також органи та інші особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає два види представництва, визначені статтями 58 та 60 цього Кодексу, встановлюючи статус представника та законного представника відповідно.

Так, частиною першою статті 58 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що повноваження представників, які беруть участь в адміністративному процесі на основі договору, на здійснення представництва в суді повинні бути підтверджені довіреністю.

Довіреність фізичної особи на ведення справи в адміністративному суді посвідчується нотаріусом або посадовою особою, якій відповідно до закону надано право посвідчувати довіреності (частина четверта статті 58 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно положень статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України повноваження на ведення справи в суді дає представникові право на вчинення від імені особи, яку він представляє, усіх процесуальних дій, які може вчинити ця особа.

При цьому, статтею 60 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із адміністративними позовами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб і брати участь у цих справах.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 Закону України "Про громадські об'єднання" від 22 березня 2012 року №4572-VІ (далі - Закон №4572-VІ) громадським об'єднанням є добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадське об'єднання (громадська організація або громадська спілка) може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (частина п'ята статті 1 Закону № 4572-VІ).

Отже, в силу положень наведених норм Закону, громадська організація може здійснювати діяльність без статусу юридичної особи, а наявність статуту у такій організації повинна бути передбачена у рішенні про її утворення.

Статтею 21 Закону України "Про громадські об'єднання" визначені права громадських об'єднань.

Так, частиною 1 ст. 21 цього Закону передбачено, що для здійснення своєї мети (цілей) громадське об'єднання має право:

1) вільно поширювати інформацію про свою діяльність, пропагувати свою мету (цілі);

2) звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами;

3) одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації;

4) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об'єднання та важливих питань державного і суспільного життя;

5) проводити мирні зібрання;

6) здійснювати інші права, не заборонені законом.

Частиною 2 ст. 21 цього Закону додатково визначені права громадських об'єднань зі статусом юридичної особи:

1) бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства;

2) здійснювати відповідно до закону підприємницьку діяльність безпосередньо, якщо це передбачено статутом громадського об'єднання, або через створені в порядку, передбаченому законом, юридичні особи (товариства, підприємства), якщо така діяльність відповідає меті (цілям) громадського об'єднання та сприяє її досягненню. Відомості про здійснення підприємницької діяльності громадським об'єднанням включаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

3) засновувати з метою досягнення своєї статутної мети (цілей) засоби масової інформації;

4) брати участь у здійсненні державної регуляторної політики відповідно до Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності";

5) брати участь у порядку, визначеному законодавством, у роботі консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, що утворюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування для проведення консультацій з громадськими об'єднаннями та підготовки рекомендацій з питань, що стосуються сфери їхньої діяльності.

Зазначений перелік прав громадських об'єднань є виключним.

Отже, з системного аналізу наведених вище положень чинного законодавства вбачається, що громадські організації, які утворені без статусу юридичної особи, взагалі не можуть бути учасником цивільно-правових відносин та набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства, оскільки таке право закріплено виключно за громадськими організаціями, що мають статус юридичної особи.

Судом встановлено, що адміністративний позов подано до суду громадською організацією "Незалежна правозахисна громадська організація "Право на захист" в інтересах члена такої організації ОСОБА_1, та підписано її заступником керівника ОСОБА_2

Відтак, законодавець, декларуючи наявність у громадських об'єднань - не юридичних осіб права на захист у матеріально-правовому розумінні, не надає їм права на захист у процесуальному розумінні.

Таким чином, Громадська організація "Незалежна правозахисна громадська організація "Право на захист" не має статусу юридичної особи, отже, не має повноважень здійснювати представництво інтересів інших осіб.

Зазначене узгоджується з визначенням "позивач" у відповідності до ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України, та не суперечить ч. 1 ст. 60 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено коло осіб, наділених правом захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно із пунктом 4 частини третьої статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає правомірним повернути позовну заяву позивачеві, оскільки позовну заяву підписано та подано до суду особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Керуючись статтями 107, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов Громадської організації «Незалежна правовозахисна організація «Право на захист» в інтересах члена організації ОСОБА_1 до начальника Новокодацького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції Варави Ігоря Вікторовича про визнання дій неправомірними у зв'язку з порушенням права на отримання публічної інформації та зобов'язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко