Справа № 278/3144/16-а
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/3144/16-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Дубовік О. М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І. О.,

розглянувши справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4" до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, треті особи: Житомирська міська рада, Виробничий сільськогосподарський кооператив "Світоч" про скасування рішення суб'єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, вимоги якого в процесі розгляду змінив (а.с. 49-51) та просить суд: скасувати рішення виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №?56 від 30 вересня 2014 року «Про присвоєння фактичної адреси об'єкту нерухомого майна»; скасувати рішення дев'ятої сесії сьомого скликання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18 листопада 2016 року «Про розгляд клопотання ПП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №?4».

В обґрунтування заявлених вимог послався на наступні обставини.

На підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15 червня 2016 року №?516 Приватним підприємством «ВЖРЕП №?4» проводяться заплановані проектною документацією роботи з благоустрою території між провулком Прудним та вулицею Покровською у м. Житомирі.

У вересні 2016 року позивачу стало відомо, що 30 вересня 2014 року виконавчий комітет Оліївської сільської ради прийняв рішення, яким присвоїв адресу комплексу будівель та споруд, до складу яких входить об'єкти нерухомого майна: будка для зберігання інвентаря та охорони гідроспоруд, гідротехнічні споруди (шлюз-регулятор).

Вважає, що виконком Оліївської сільської ради безпідставно присвоїв адресу об'єкту нерухомого майна в частині гідроспоруд, які розташовуються поза адміністративно-територіальними межами Оліївської сільської ради, чим створює позивачу перешкоди у його господарській діяльності.

Відповідач подав заперечення, якими просив відмовити в задоволенні позову Приватного підприємства «ВЖРЕП № ?4» (а.с. 27-31, 102-103).

Представник третьої особи також подав заперечення на позовну заяву, яким просив відмовити в задоволенні позову (а.с. 170-175).

У судове засідання з'явилися представник позивача ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3, представник третьої особи ОСОБА_4, представник третьої особи ОСОБА_5

Під час судового розгляду справи представник позивача просив суд визнати поважною причину пропуску строку звернення до суду, поновивши його.

Згідно ч. 1 статті 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Згідно ч. 2 статті 102 КАС України питання про поновлення чи продовження процесуального строку суд вирішує в порядку письмового провадження чи в судовому засіданні на розсуд суду.

На підтвердження доводів пропуску строку звернення до суду позивач надав відповідні докази та зазначив, що про оскаржуване рішення останньому стало відомо лише 19 вересня 2016 року з відповіді відповідача (а.с. 52-53).

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що процесуальний строк позивачем порушений з поважних причин, а тому його необхідно поновити.

Також суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив такі обставини справи і відповідно ним правовідносини.

25 вересня 2014 року голова ВСК "Світоч" звернувся до Виконавчого комітету Оліївської сільської ради з проханням призначити адресу на нерухоме майно, а саме: будка для зберігання інвентаря та охорони гідроспоруд, гідротехнічні споруди (шлюз-регулятор) (а.с. 104).

З матеріалів справи вбачається, що загальні збори співвласників майнових та земельних паїв (часток) колишніх членів колективного сільськогосподарського підприємства "Оліївське" Житомирського району Житомирської області 28 травня 2011 року вирішили для погашення заборгованості по Пенсійному фонду (розстрочення штрафів та пені) згідно з вимогами Пенсійного фонду, вартість гідротехнічних споруд (шлюз-регулятор) 2 шт., будка для зберігання інвентаря й охорони гідроспоруд, маточник-зимник на території господарського двору (біля контори) передати у власність ВСК "Світоч". Дане рішення знайшло своє відображення у протоколі №2 від 28 травня 2011 року (а.с. 139).

Згідно з актом приймання-передачі майна від 28 травня 2011 року ВСК "Світоч" в особі голови кооперативу прийняв у власність даного господарства, а уповноважена особа від колишніх членів КСП "Оліївське" передав майно пайового фонду членів КСП "Оліївське", а саме: гідротехнічні споруди (щлюз-регулятор) 2 шт., будка для зберігання інвентаря й охорони гідроспоруд, маточник-зимник (а.с. 140).

30 вересня 2014 року Виконавчий комітет Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, розглянувши клопотання ВСК "Світоч", вирішив присвоїти адресу об'єкту нерухомого майна, а саме будці для зберігання інвентаря та охорони гідроспоруд, гідротехнічним спорудам (шлюз-регулятор), що розташовані на території Оліївської сільської ради, та перебувають на балансі Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Світоч», а саме: Житомирська область, Житомирський район, територія Оліївської сільської ради, за межами населених пунктів, комплекс будівель та споруд №?11 (а.с. 16).

З матеріалів справи також вбачається, що Житомирським районним судом Житомирської області 30 грудня 2014 року було ухвалено рішення про визнання за ВСК "Світоч" права власності на комплекс будівель і споруд № 11, що знаходиться за адресою: комплекс будівель та споруд № 11 на території Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області за межами населених пунктів (а.с. 92-93). Дане рішення набрало законної сили.

15 червня 2016 року Виконавчий комітет Житомирської міської ради рішенням №?516 погодив Приватному підприємству «ВЖРЕП № ?4» проведення благоустрою території між провулком Прудним та вулицею Покровською з розміщенням малих архітектурних форм (а.с. 9).

07 вересня 2016 року позивач запитом просив відповідача надати інформацію чи присвоювалась Оліївською сільською радою або її виконавчим комітетом адреса на комплекс будівель та споруд №?11 (зимник-маточник, будка для зберігання інвентарю та охорони гідроспоруд, дві гідроспоруди) (а.с. 52).

На даний запит Оліївська сільська рада надала відповідь про те, що до комплексу будівель №?11 входять будка для зберігання інвентаря та охорони гідроспоруд і шлюз-регулятор. Крім того, звернули увагу на те, що в рішенні про присвоєння адреси комплексу споруд №?11 зимник-маточник не значиться (а.с. 53).

21 вересня 2016 року позивач звернувся до голови Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області з заявою, якою просив скасувати рішення №56 від 30 вересня 2014 року «Про присвоєння фактичної адреси об'єкту нерухомого майна, як таке, що прийняте з порушенням територіальної компетенції. (а.с. 17).

18 листопада 2016 року за наслідками розгляду звернення Приватного підприємства «ВЖРЕП №?4» Оліївська сільська рада Житомирського району прийняла рішення, яким залишила рішення виконавчого комітету №?56 від 30 вересня 2014 року «Про присвоєння фактичної адреси об'єкту нерухомого майна» без змін (а.с. 18).

З листа Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області № 185/1812 від 11 листопада 2009 року вбачається, що західний кордон земель Оліївської сільської ради в межах міста проходить по зрізу води ставка вздовж земляної дамби (а.с. 11).

Згідно з листом Управління регулювання земельних відносин Житомирської міської ради № 11/11 від 02 лютого 2010 року межа земельної ділянки між Оліївською сільською радою та Житомирською міською радою проходить по східній стороні насипу дамби річки Крошенка (а.с. 12).

Зі змісту листа Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 18/9685 від 07 жовтня 2015 року вбачається, що гідроспоруда на р. Крошенка розташована в межах міста Житомира (а.с. 15).

Відповідно до листа Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради № 2044/11 від 30 серпня 2016 року межа м. Житомира та житомирського району проходить по краю земляної дамби, яка розташована на землях комунальної власності м. Житомира. Став, що розташований між пров. Прудним та вул. Покровською в м. Житомирі знаходиться в межах м. Житомира (а.с. 13).

З наданої представником третьої особи Житомирської міської ради викопіровки генерального плану міста Житомира від 2001 року, який був чинний на момент прийняття оскаржуваного рішення, та викопіровки з топографічного плану, який показує проходження межі міста Житомира, вбачається, що земляна дамба перебуває в межах м. Житомира (а.с. 87-88).

Також суд вважає за потрібне зазначити, що у процесі розгляду справи були допитані у якості свідків громадяни, що тривалий час проживають по провулку Прудному, які зазначали, що даний провулок знаходиться в межах міста Житомира, однак суд не приймає дані покази до уваги, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування та не мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 статті 11 КАС України).

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої не відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 2 цього Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні спору керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання в сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції й законів України (ч. 1 ст. 2 Закону № 280/97-ВР).

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції й повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 Закону № 280/97-ВР).

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч. 1 ст. 11 Закону № 280/97-ВР).

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку й межах повноважень, визначених законом (ст. 37 Закону № 280/97-ВР).

Виконавчий комітет ради: попередньо розглядає проекти місцевих програм соціально-економічного й культурного розвитку, цільових програм з інших питань, місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради (п. 1 ч. 2 ст. 52 Закону № 280/97-ВР).

Прийняття рішень із питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (п. 41 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району № 56 від 30 вересня 2014 року "Про присвоєння фактичної адреси об'єкту нерухомого майна" було прийняте без дотримання порядку, встановленого Законом, так як повинно було вирішуватися виключно на пленарному засіданні Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а не її виконавчим комітетом, у зв'язку з тим, що до повноважень виконавчого комітету входить лише підготовка і внесення на розгляд ради питання про присвоєння адреси, а не прийняття такого рішення. До того ж, зазначене рішення прийняте з порушенням територіальної компетенції, оскільки даним рішенням було присвоєно адресу нерухомому майну, яке знаходиться на території м. Житомира.

Стосовно позовної вимоги щодо скасування рішення дев'ятої сесії сьомого скликання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18 листопада 2016 року (а.с.18) про розгляд клопотання ПП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №?4», яким останнє просило відповідача скасувати рішення виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області №?56 від 30 вересня 2014 року «Про присвоєння фактичної адреси об'єкту нерухомого майна», суд зазначає наступне.

Конституційний Суд України в абзаці 6 пункту 5 рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) визначив, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

У пункті 4 даного рішення зазначено, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

На переконання суду, рішення №?56 від 30 вересня 2014 року «Про присвоєння фактичної адреси об'єкту нерухомого майна» є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, у зв'язку з чим суд вважає, що відповідач не має права самостійно скасовувати дане рішення, а тому в задоволенні вимоги про скасування рішення дев'ятої сесії сьомого скликання Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18 листопада 2016 року про розгляд клопотання ПП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №?4» має бути відмовлено.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 3 ст. 94 КАС України).

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 6, 11, 9, 69-72, 94 КАС України, ст.ст. 2, 10, 11, 37, 52, 59 Закону № 280/97-ВР, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити позивачу строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати рішення Виконавчого комітету Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області № 56 від 30 вересня 2014 року "Про присвоєння фактичної адреси нерухомого майна".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з відповідача - Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області на користь позивача - Приватного підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4"судовий збір у сумі 1378 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. М. Дубовік