Справа № 813/2222/17
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року справа № 813/2222/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

судді Гулика А.Г.

судді Сакалош В.М.

при секретарі Новак Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представників відповідача - Гордона Е.С., Сенюк В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України про визнання незаконним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4.) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить:

· визнати незаконним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 14.06.2017 №7644/П/99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій;

· зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути документи, які надав ОСОБА_4 та прийняти рішення про надання ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 03 березня 2016 року по 12 червня 2016 року на підставі наказів ДФС України був відряджений до зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей для безпосередньої участі в її проведенні та виконанні завдань, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 16 травня 2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання статусу учасника бойових дій. Однак, отримав відповідь викладену у листі № 7644/П/99-99-04-04-01-14 від 14 червня 2017 року, якою позивачу відмовлено в отриманні статусу учасника бойових дій. Відмова обґрунтована тим, що надання статусу учасника бойових дій іншим працівникам ДФС є неможливим без внесення змін до чинного законодавства України, за винятком осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення, зон проведення антитерористичної операції. Позивач вважає, що відповідач всупереч вимогам Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі відмовив йому у наданні статусу учасника бойових дій.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили з підстав викладених в письмових запереченнях, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтувані письмових заперечень відповідач посилається на пункт 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пункт 2 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення закріплено, що статус учасника бойових дій може бути наданий, зокрема, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС України. Відповідач зазначив, що позивач є співробітником податкової міліції та працює на посаді старшого слідчого другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Львівській області. Оскільки, позивач не є особою рядового або начальницького складу, а отже немає підстав для надання статусу учасника бойових дій. Окрім того, відповідач стверджує, що позивач перебував у відрядженні в Головному управлінні ДФС у Луганській та Донецькій областях. Таким чином, позивач не був відряджений до Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення АТО, а отже службу в підрозділі оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції не проходив. Тобто, відсутні законодавчі підстави для визнання ОСОБА_4 учасником бойових дій. З огляду на викладене, відповідач вважає, що рішення про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій прийняте в межах, у спосіб та на підставі чинного законодавства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працює в органах податкової міліції, обіймає посаду старшого слідчого другого відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Львівській області, має звання майора податкової міліції.

ОСОБА_4 відряджено до Головного управління ДФС у Донецькій та Луганській областях, відповідно до Наказів ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції» № 637-о від 29.02.2016, №1139-0 від 01.04.2016, Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року №638-ІV та з метою реалізації тимчасового порядку, контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року №415ог.

На підставі наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України «Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів суб'єктів боротьби з тероризмом» № 020 від 14.04.2016, № 029 від 08.06.2016 ОСОБА_4 був залучений до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях та відряджений в район її проведення з підпорядкуванням керівнику антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до Наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) №224 дск від 11.08.2016 ОСОБА_4 прибув до складу сил та засобів, які залученні та брали участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 03.03.2016.

Згідно з Наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 21.01.2016 року № 036 ОСОБА_4 відкликаний з району проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях до місця постійної дислокації і виведений з підпорядкування керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях.

09 червня 2016 року ОСОБА_4 вибув зі складу сил та засобів, які залучалися та брали участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, що підтверджується Наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) №224 дск від 11.08.2016.

13 червня 2016 року ОСОБА_4 відкликано з відрядження до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області до особливого розпорядження, що підтверджується Наказом ДФС України "Про відрядження працівників податкової міліції» № 2277-0 від 08.06.2016.

11 травня 2017 року начальник Головного міжрегіонального управління оперативного забезпечення зони проведення антитерористичної операції (м. Київ, м. Краматорськ, м. Слов'янськ) Державної фіскальної служби України полковник податкової міліції Власов О.С. видав Довідку «Про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 643/99-99-21-10-01-18-д, що майор податкової міліції ОСОБА_4 дійсно в період з 03 березня 2016 року по 12 червня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Крім того, із змісту довідки вбачається, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

В матеріалах справи наявна копія Подяки видана ОСОБА_4 за сумлінну і бездоганну роботу, належне виконання службових обов'язків, професіоналізм, відповідальність, вагомий внесок у справі захисту Держави, а також з нагоди 25-ої річниці Незалежності України видана начальником ГУ ДФС у Львівській області Кондро І.В 2016 року у м. Львові.

Окрім того, ОСОБА_4 було нагороджено орденом «Хрест Слави» НОМЕР_1.

16 травня 2017 року ОСОБА_4 направив на адресу Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України заяву разом з матеріалами про надання статусу учасника бойових дій та матеріали, які підтверджують його безпосередню участь в антитерористичній операції.

Листом від 14 червня 2017 року №7644/П//99-99-04-04-01-14 «Про надання інформації» відповідач повідомив позивача про те, що Комісією прийнято рішення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій працівникам (в тому числі колишнім) слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС, які відряджались до головних управлінь ДФС у Донецькій та/чи Луганській областях, у зв'язку з чим було повернуто позивачу направлені до Комісії заяву та матеріали.

Як на підставу для відмови у наданні статусу учасника бойових дій відповідач посилається на те, що статус учасника бойових дій може бути наданий лише особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України, до яких позивач не належить.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до статті 4 Закону №3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Статтею 5 Закону №3551-ХІІ визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач був залучений до підрозділу оперативної групи Державної фіскальної служби України при штабі антитерористичної операції для виконання спеціальних (бойових) завдань.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач відповідає вимогам статті 5 Закону №3551-ХІІ та брав участь в антитерористичній операції у підрозділах оперативної групи Державної фіскальної служби України при штабі антитерористичної операції для виконання спеціальних (бойових) завдань, тому він належить до категорії осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Доказів зворотнього до матеріалів справи відповідач не надав та судом під час розгляду справи не встановлено.

Крім того, підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій є довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 11 травня 2017 року № 643/99-99-21-10-01-18-д.

Порядок розгляду матеріалів та надання статусу учасника бойових дій у Державній фіскальній службі встановлений Положенням про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2016 року №957 (далі Положення №957)

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення №957 Комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, розгляду та вивчення поданих заяв та інших матеріалів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України (ДФС), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Згідно із абзацом п'ятим пункту 2 розділу ІІ Комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності підстав.

Вичерпний перелік підстав для відмови у наданні статусу учасника бойових дій встановлений пунктом 7 розділу ІІ Положення №957, а саме, у разі: відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення; надання недостовірних даних про особу; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Проаналізувавши зібрані та досліджені докази по справі, суд дійшов до висновку, що рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 14 червня 2017 року №7644/П//99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій не містить жодних передбачену пунктом 7 розділу ІІ Положення № 957 підставу для відмови, а тому ОСОБА_4 безпідставно відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом, також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого рішення від 14 червня 2017 року №7644/П//99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, а саме визнати протиправним та скасування рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 14 червня 2017 року №7644/П//99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій.

Окрім того, оскільки порушуються права позивача щодо законного, повного та об'єктивного розгляду його заяви, суд вважає, що є підставними вимоги позивача про зобов'язання відповідача повторно розглянути матеріали, які подав ОСОБА_4 щодо надання статусу учасника бойових дій.

Щодо вимоги про зобов'язання відповідача надати ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій, суд вважає за необхідне зазначити, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи за нього інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Отже, вимога про зобов'язання відповідача прийняти рішення про надання ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій не підлягає до задоволення.

Окрім того, як встановлено судом, ОСОБА_4 сплатив судовий збір на загальну суму 1280 гривень, 00 копійок, що підтверджується квитанціями № 27 та №28 від 21 червня 2017 року.

Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 24, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 14 червня 2017 року №7644/П//99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій.

Зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути документи, які подав ОСОБА_4 щодо надання статусу учасника бойових дій.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.07.2017 року.

Головуючий суддя Р. М. Брильовський

Суддя А.Г. Гулик

Суддя В.М. Сакалош