Справа № 2а-3523/11/2170
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2012-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2012 р.Справа № 2а-3523/11/2170

Категорія: 8.2.8Головуючий в 1 інстанції: Кравченко К.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

суддів - Домусчі С.Д.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області Державної податкової служби на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції (далі ДПІ) у Білозерському районі Херсонської області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08 квітня 2011 року за № про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб від продажу рухомого майна в сумі 8138,03 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що за результатами перевірки за 2009 рік відповідач дійшов висновків про порушення позивачем вимог Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", яке полягало у несплаті останнім цього податку в сумі 8138,03 грн. з доходу (54253,55 грн.) від продажу автомобіля, у зв'язку з чим, було винесено зазначене повідомлення-рішення.

На думку позивача, ці висновки є помилковими, оскільки доходу в розмірі 54253,55 грн. він не отримував.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що вартість проданого автомобіля становить 54253,55 грн., що підтверджується експертною оцінкою, тому, з отриманого доходу позивач повинен сплатити податок в розмірі 15% (8138,03 грн.), як це передбачено Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м. Херсоні від 08.04.2011 р. № НОМЕР_1.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Державна податкова інспекція у Білозерському районі Херсонської області Державної податкової служби подала апеляційну скаргу, в якій апелянт ставить питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

28 березня 2011 року ДПІ проведено документальну невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року, в результаті якої встановлено порушення пп. 4.2.6 п.4.2 ст.4, п.12.1 ст. 12, пп.8.2.1 п.8.2 ст. 8 Закону України №889-IV щодо несплати податку з доходів фізичних осіб внаслідок продажу рухомого майна в сумі 8138,03 грн., про що складений акт №85/17/НОМЕР_2 від 28 березня 2011 року.

На підставі акту перевірки ДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 08 квітня 2011 року, № щодо збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від продажу рухомого майна та надання рухомого майна в оренду в сумі 8138,03 грн.

Згідно з актом перевірки, за даними відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ УМВС України 02 липня 2009 року ОСОБА_2 знято з реєстраційного обліку транспортний засіб для реалізації автомобіля марки (модель) FORD EXPLORER, 2003 року випуску, та в подальшому перереєстровано на покупця ОСОБА_3

Продаж вказаного транспортного засобу відбувся на підставі біржового договору від 02 липня 2009 року.

Згідно зі звітом про незалежну експертну оцінку автомобіля від 02 липня 2009 року за №863 ринкова вартість автомобіля складає 54253,55 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав жодного належного доказу факту отримання позивачем доходу від продажу автомобіля в розмірі 54253,55 грн., у зв'язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що не відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ДПІ вказується, що в ході проведеної перевірки було виявлено факт продажу транспортного засобу, однак дохід від такого продажу не був оподаткований відповідно до Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Зважаючи на зазначене, позивачу і було визначено податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 8138,03 грн. У зв'язку з чим, на думку апелянта, рішення про застосування штрафних санкцій є правомірним та скасуванню не підлягає.

Колегія суддів приймає до уваги наведені доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України - кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених Законом.

Законодавством покладено на органи податкової служби функції зі здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів; надано їм право проводити перевірки фактів приховування і заниження сум податків та зборів (обов'язкових платежів), визначати податкові зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання цих функцій та реалізацію своїх прав апелянт перевірив своєчасність, достовірність і повноту сплати позивачем податку з доходу, який він отримав від продажу автомобіля.

В ході цієї перевірки було виявлено, що в порушення норм Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" (який регулював спірні правовідносини на час їх виникнення) податок з доходів фізичних осіб не сплачено.

Статтею 12 названого Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», яка визначає порядок оподаткування операцій з продажу або обміну об'єкта рухомого майна, передбачено, що: дохід платника податку від продажу об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього Закону (пункт 12.1); якщо об'єкт рухомого майна продається за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента, то така особа вважається податковим агентом платника податку стосовно оподаткування доходів, отриманих таким платником податку від такого продажу (пункт 12.3).

За змістом підпункту 4.2.6 пункту 4.2 статті 4 названого Закону до складу загального місячного оподатковуваного доходу включається частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 11 - 12 цього Закону.

Водночас відповідно до визначення, що міститься у пункті 1.2 статті 1 зазначеного Закону, дохід - це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

З метою оподаткування до доходів платника податку також включається, зокрема, звичайна вартість майна, яке передається платником податку за довіреністю іншій особі, якщо умови такої довіреності передбачають право такої іншої особи продати таке майно або відчужити його в інший спосіб, крім такої передачі між членами подружжя у межах спільної часткової або спільної сумісної власності.

Системний аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що база оподаткування податком з доходів фізичних осіб за операціями з продажу майна за посередницькими угодами (зокрема, на підставі договору комісії) визначається, виходячи із звичайної вартості такого майна, незалежно від фактичної ціни його продажу.

Статтями 1, 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", передбачено, що положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, яка є обов'язковою й у випадку оподаткування майна згідно з Законом.

Спільним Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 затверджено "Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів" з метою її застосування, зокрема, для визначення ринкової вартості колісних транспортних засобів у разі відчуження та для визначення їх вартості у складі майна фізичних осіб для його декларування (п.п.1.2, 1.4 Методики).

На підставі вищенаведених норм законодавства була проведена експертна оцінка автомобіля, якою встановлено, що вартість автомобіля складає FORD EXPLORER - 54253,55 грн.

Керуючись експертною оцінкою, апелянт розрахував позивачу податкове зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб.

Таким чином, апелянт діяв в межах своїх повноважень, відповідно до Закону та обґрунтовано, у зв'язку з чим, не має підстав для скасування оскарженого рішення, що помилково не було встановлено судом першої інстанції.

Також, з матеріалів справи вбачається, що для покупця (відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування") об'єктом оподаткування була ринкова вартість автомобіля, а не вартість за договором купівлі-продажу, проте, незважаючи на цю обставину, суд першої інстанції необґрунтовано вважав, що для продавця об'єктом оподаткування має бути вартість за договором купівлі-продажу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими, оскільки податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 28.03.2011 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 8138,03 грн. прийнято правомірно та скасуванню не підлягає.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні фактичних обставин справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 184, 185, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області Державної податкової служби задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2011 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Білозерському районі Херсонської області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л ОСОБА_4

Суддя: ОСОБА_5

Суддя: ОСОБА_1