Справа № 826/65/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
826/65/16 Головуючий у 1-й інстанції Келеберда В.І.
Суддя-доповідач Бужак Н.П.
Судді Київського апеляційного адміністративного суду
у справі №826/65/16
(в порядку статті 25 КАС України)
18 липня 2017 року м. Київ
Відповідно до ч.3 ст.25 КАС України, суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Цей документ не оголошується в судовому засіданні, приєднується до справи і є відкритим для ознайомлення.
18 Липня 2017 року Київським апеляційним адміністративним судом апеляційну скаргу апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2016 року скасовано в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії. В решті постанову суду залишено без змін.
Вважаю, що у даній справі Київський апеляційний адміністративний суд дійшов помилкових висновків, а суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з огляду на наступне.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (Далі - Закон №4452-VI).
Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований статтею 27 Закону №4452-VI.
Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.
Згідно зі ст.26 вказаного Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Відповідно до ч. 2 ст.37 Закону №4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
Частиною 2 ст.38 Закону №4452-VI визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1)банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7)банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті від 13.02.2015 року № 1 кошти в сумі 6500 доларів США надійшли на рахунок позивача шляхом перерахування з банківського рахунку ОСОБА_5, відкритого в ПАТ «Дельта Банк».
Пізніше, постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці (з 03.03.2015 по 02.06.2015) та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича.

В подальшому, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03.08.2015 №147 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації на шість місяців до 02.10.2015 включно та продовжено строк повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В.

02 Жовтня 2015 року постановою Правління Національного банку України №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» відкликано банківську ліцензію ПАТ «Дельта Банк», а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно і призначено та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк», на цей же строк, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирову В.В.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» від 16.09.2015 № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» застосовано до договору банківського вкладу позивача наслідки нікчемності, з підстав, визначених пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», про що позивача було повідомлено Листом від 18.11.2015 №05-3130884.

Разом з тим, доказів на підтвердження нікчемності зазначеного правочину (спрямованості його на порушення прав та свобод особи або держави, незаконне заволодіння майном) уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» не наведено, умови укладеного позивачем і банком договору банківського вкладу (депозиту) є типовими і з них не вбачається, які саме пільги або переваги отримав або міг би отримати позивач.

Як член колегії суддів не погоджуюсь з викладеними у постанові висновками про те, що укладення між позивачем та банком додаткової угоди від 13 лютого 2015 року №1, зокрема, викладення п.1.8 договору в новій редакції, яка дозволяє перерахунок коштів на рахунок позивача від третіх осіб, суперечить вимогам Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених Рішенням Ради Директорів АТ «Дельта Банк» від 20.03.2013, та вважаю за необхідне з цього приводу зазначити таке.

Такий фінансовий інструмент як поповнення депозитних рахунків вкладників ПАТ «Дельта Банк» третіми особами було запроваджено у ПАТ «Дельта Банк» як публічну послугу ще з 16.05.2014, що підтверджується, зокрема, інструктивним листом ПАТ «Дельта Банк» № 317 «Щодо здійснення валютних переказів між рахунками клієнтів банку», який згодом доповнено листом № 349 від 07.07.2014 «Щодо здійснення валютних переказів Клієнтів Банку», листом від 08.12.2014 «Щодо здійснення переказів між рахунками фізичних осіб-резидентів у ПЗ Cash Desk». Тобто вона була доступна необмеженій кількості осіб.

Вказаними листами на адресу відповідальних співробітників було направлено типову додаткову угоду до типових депозитних договорів та процедуру здійснення переказів в іноземній валюті з поточних рахунків клієнтів-фізичних осіб на вкладні (депозитні) рахунки в іноземній валюті фізичних осіб. Крім того, зі змісту таких листів вбачається, що дана послуга є стандартизованою, публічною та надавалась кожному споживачу банківських послуг, що мав бажання її отримати, а тому укладення відповідної додаткової угоди не може свідчити про надання позивачу будь-яких переваг на отримання коштів за рахунок Фонду перед іншими кредиторами.

Звертаю увагу також на те, що Правила банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» не зареєстровані в Міністерстві юстиції України є внутрішнім розпорядчим документом банку, і не містять імперативної заборони на здійснення такого виду послуг. Навпроти, вони передбачають низку виключень, зокрема, випадки, передбачені нормами діючого законодавства України та/або Продуктами Банку

Натомість, відомчим нормативно правовим-актом, який регулює порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах є Інструкція, затверджена постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, (далі - Інструкція).

За змістом пункту 1.8 Інструкції банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до пункту 10.12 Інструкції кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку. Після закінчення строку або настання інших обставин, визначених законодавством України чи договором банківського вкладу, кошти з вкладного (депозитного) рахунку повертаються вкладнику шляхом видачі готівкою або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок.

На вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть зараховуватися кошти, які надійшли на ім'я власника рахунку від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. У цьому разі вважається, що власник рахунку погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про свій вкладний (депозитний) рахунок.

В даному випадку перерахування коштів на депозитний рахунок позивача було здійснено з депозитного рахунку іншого вкладника банку, що повністю відповідає вимогам Інструкції. Таким чином, укладаючи додаткову угоду з позивачем банк діяв відповідно до вимог чинного законодавства, у межах правового поля і здійснив вільне волевиявлення щодо зміни умов Договору і Правил.

Також вважаю недоречним посилання суду апеляційної інстанції на п.2.12.19 Правил, за умовами якого клієнт (вкладник) не може здійснювати відступлення третім особам прав за договором банківського вкладу (депозиту) без отримання попередньої письмової згоди банку, оскільки предметом розгляду даної справи правочин щодо переказу грошових коштів між вкладниками банку, а не відступлення особам прав за договором банківського вкладу (депозиту), який має зовсім іншу правову природу.

Окрім зазначеного, як на підставу до відмови у позові суд послався на дію постанови Правління Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ, якою ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів та з метою стабілізації діяльності банку і відновлення його фінансового становища запроваджено перелік обмежень в його діяльності, зокрема, недопущення проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначивши, що представник позивача в судовому засіданні не зміг надати жодних пояснень з приводу порушення позивачем зазначеного обмеження.

Надаючи правову оцінку цим обставинам виходжу з наступного:

Постанова Правління Національного банку України від 30.10.2014 №692/БТ дійсно є банківською таємницею.

Відповідно до п. 1. 2 Постанови Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року №267 «Про затвердження правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці» (далі - Постанова № 267) банки зобов'язані забезпечувати зберігання та захист інформації, яка містить банківську таємницю, з метою недопущення її незаконного розкриття і завдання внаслідок цього матеріальної чи моральної шкоди своїм вкладникам, кредиторам та іншим клієнтам.

Банки зобов'язані виконувати письмові вимоги судів загальної юрисдикції, а також ухвалені ними рішення (постанови) про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України (п. 3.2 Постанова № 267).

Враховуючи, що дана Постанова становить банківську таємницю, розголошення якої заборонене, а в матеріалах справи відсутнє судове рішення про розкриття банківської таємниці, вважаю, що позивач не повинен був і не міг бути обізнаним про наявність певних обмежень у діяльності ПАТ «Дельта Банк» при укладенні спірного договору банківського вкладу (депозиту). Отже, в діях позивача відсутні будь-які порушення означеної директиви.

Зазначене також підтверджується технічним записом судового засідання (18.07.2017 15 год. 40 хв.), з якого вбачається, що представник позивача, серед іншого, вказав, що означена постанова Національного банку України відсутня як в матеріалах справи, так і у вільному доступі, оскільки становить банківську таємницю,- і про неї не знав і не міг знати його довіритель.

Крім того, згідно листа Уповноваженої особи ПАТ «Дельта Банк» до заступника директора - розпорядника Фонду №3012 від 04.04.2016, вбачається, що після перевірки правоохоронними органами України офіційного звернення Уповноваженої особи Фонду Кадирова В.В. про можливе вчинення кримінальних правопорушень із рахунками клієнтів банку, щодо виявлення факту шахрайства та таких протиправних дій працівників Банку та інших осіб, внаслідок яких було штучно збільшено гарантовану суму відшкодування за рахунок Фонду, було встановлена відсутність будь-яких правопорушень у діях клієнтів банку.

Оцінюючи все вищевикладене в сукупності вважаю висновки суду апеляційної інстанції передчасними та погоджуюсь з висновком суду першої інстанції, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» не доведено наявність законних підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, а тому рішення відповідача, оформлене наказом від 16 вересня 2015 року №813, в частині визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) від 13.02.2015 №007-21541-130215 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суддя

Київського апеляційного

адміністративного суду І. Л. Желтобрюх