Справа № 812/905/17
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/905/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Секірської А.Г.,

за участю секретаря - Вакуленка А.В.,

представника позивача - не прибув;

представника відповідача - Андрєєва А.М., довіреність від 28.12.2016 № 17;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сєвєродонецьку справу за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 у сумі 1517,33 грн, -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - позивач) до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (далі - відповідач, ПАТ «Луганськгаз») про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 у сумі 1517,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що заборгованість відповідача перед управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 склала 1517,33 грн. Відповідачу надсилались листи про направлення розрахунків заборгованості.

У зв'язку з тим, що відповідач не сплатив заборгованість, позивач просить стягнути з ПАТ «Луганськгаз» на користь управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 в сумі 1 517,33 грн.

Позивач свого представника у судовому засіданні не забезпечив, просив розглянути справу за відсутності представника (арк.спр. 31).

Відповідач адміністративний позов не визнав, подав заперечення від 18.07.2017 вх.№ 17565/2017 (арк.спр.33), в обґрунтування яких зазначив, що 18.04.2017 ПАТ «Луганськгаз» платіжним дорученням № 3987 сплачено на користь управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області 1 517,33 грн, призначення платежу: «відшкодування пільгової пенсії ОСОБА_2 зг. Списку № 1 у квітні 2017 р (ПАТ «Луганськгаз» )». ПАТ «Луганськгаз» сумлінно здійснює сплату поточних сум витрат на виплату та доставку пенсій, які підтверджені документально, проте, починаючи з червня 2016 року, відповідач здійснює перерозподіл коштів, які позивач сплачує в якості відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Перерозподіл коштів позивач здійснює на погашення нібито існуючої у позивача недоїмки, яка не підтверджена документально, оскільки на адресу ПАТ «Луганськгаз» не направлялись розрахунки сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій на спірну суму 38 293,18 грн. Відповідач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом про визнання незаконними та протиправними дій УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області по зарахуванню коштів не за їх призначенням та за інші періоди. Також відповідач послався на практику Верховного Суду України у справі № 21-166а15.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив наступне.

Судом встановлено, що публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (ідентифікаційний код 05451150) є юридичною особою, зареєстрованою за адресою: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.07.2017 за № (арк.спр. 17 - 26).

Судом також встановлено, що у квітні 2017 року позивач сплачував та доставляв пенсіонеру ОСОБА_2 - працівнику відповідача пільгові пенсії за списком № 1, що підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 11.01.2017 № 05451150/01 (арк.спр. 9), отриманим відповідачем 19.01.2017 (арк.спр. 8 зв.).

12.04.2017 відповідачем отримано лист управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 10.04.2017 вих. № 5804/03-21 про відшкодування пільгових пенсій, в якому повідомлено, що станом на 01.04.2017 підприємство має заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій у сумі 7 237,62 грн та що у квітні 2017 року до відшкодування нарахована сума поточних платежів у розмірі 1 517,33 грн (арк.спр.7, 7зв.).

Отримавши розрахунок, направлений 17.01.2017 вих. № 646/03-21 (арк.спр.8), та повідомлення про відшкодування поточних платежів за квітень 2017 року у сумі 1 517,33 грн (арк.спр. 7), відповідач платіжним дорученням від 18.04.2017 № 3987 сплатив визначену у розрахунку та повідомленні суму у розмірі 1 517,33 грн, призначення платежу: «Відшкодування пільгової пенсії ОСОБА_2 зг. списку № 1 у квітні 2017 р. (ПАТ «Луганськгаз» ), без ПДВ+Р.2.2+» (арк.спр. 34).

Згідно інформації, зазначеної у витязі з картки особового рахунку по відшкодуванню фактичних витрат на оплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 за період з 01.04.2017 по 12.07.2017 у квітні 2017 року зараховано кошти у сумі 1517,33 грн (арк.спр. 32).

Таким чином, до вирішення спору по суті відповідач у добровільному порядку сплатив заборгованість за спірний в цій справі період - з 01.04.2017 по 30.04.2017 у повному обсязі.

Витягом з картки особового рахунку платника підтверджено, що станом на 12.07.2017 за відповідачем обліковується заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 у загальному розмірі 7237,62 грн (арк.спр. 32).

При цьому, дані щодо часу виникнення вказаної заборгованості позивачем не надані, а у розрахунку ціни позову є посилання на те, що сума боргу на початок періоду (01.04.2017) становить 7 237,62 грн, всі сплати, які проводились відповідачем у період з 01.04.2017 по 30.04.2017, зараховано в погашення заборгованості на початок періоду (арк.спр. 4).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-I "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, необхідність відшкодування відповідачем позивачу фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за списком № 1, передбачена діючим законодавством.

Процедуру відшкодування платниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначає Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).

Згідно з пунктом 6.1 Інструкції № 21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України ), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.4 Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (пункт 6.5 Інструкції № 21-1).

Згідно з пунктом 6.7 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Пунктом 5.4 Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум платежів, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 жовтня 2010 року за № 988/18283, передбачено, що операції здійснюються в картках особових рахунків платників у хронологічному порядку. Облік надходження сум платежів у картках особових рахунків платників здійснюється в порядку календарної черговості настання строків сплати відповідних сум платежів.

При цьому, суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду України у постанові від 02.06.2015 № 21-166а15, за якими "аналіз наведених положень законів №№ 1788-ХІІ, 2464-VI, 1058-IV та Інструкції дає підстави дійти висновку, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню ПФУ лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею. Отже, висновок касаційного суду у справі, що розглядається, про наявність в управління ПФУ правових підстав для зарахування коштів, сплачених Товариством на відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, на інші платежі не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права".

Таким чином, незалежно від наявності у відповідача заборгованості за минулі періоди, на момент вирішення справи по суті у позивача відсутні підстави для стягнення заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 у розмірі 1517,33 грн, оскільки відповідач добровільно сплатив витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2017, що підтверджено платіжним дорученням від 18.04.2017 № 3987.

Факт перерахування відповідачем коштів в оплату заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за списком № 1 з 01.04.2017 по 30.04.2017 позивачем не заперечується, проте зазначається у розрахунку суми заборгованості, що сплати, які проводилися в період з 01.04.2017 по 30.04.2017 зараховано в погашення заборгованості на початок періоду.

Крім того, згідно пункту 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", платіжне доручення це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції. При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Отже, враховуючи викладене, суд звертає увагу, що право самостійно визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, натомість органи пенсійного фонду не наділені правом чи обов'язком змінювати будь-яким чином призначення платежу, якщо таке встановлено платником.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, беручи до уваги, що ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх добровільним виконанням відповідачем до вирішення справи по суті.

Розподіл судових витрат судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, ст. ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» про стягнення витрат на виплату і доставку пенсій за віком на пільгових умовах за списком № 1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 у сумі 1517,33 грн відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 20 липня 2017 року.

Суддя А.Г. Секірська