Справа № 226/824/17
Суддя: Салькова В. С.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/824/17
Провадження № 2-а/226/87/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.07.2017 Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Попенко І.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача за довіреністю Самойленка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мирнограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтувавши його таким.

З 28.04.2005 він є пенсіонером та отримує пенсію з урахуванням Списку №1, ця пенсія є єдиним джерелом його доходу, він не є фізичною особою-підприємцем. З 01.04.2015 розмір його пенсії знизився до 85%. Як пояснено йому співробітниками відповідача, за даними його пенсійної справи він працює, і відповідно до змін, внесених у грудні 2014 року до податкового законодавства, як працюючий пенсіонер має отримувати пенсію в розмірі 85%.

На його думку, відповідач грубо порушує його права. Так, з 10.04.2006 він дійсно перебував у трудових відносинах з ТОВ «Краснолиманське», працював підземним гірником очисного забою. Але, починаючи з 01.09.2014, як і всі інші працівники припинив здійснення трудових функцій у зв'язку з незаконним захопленням ТОВ «Краснолиманське» озброєними особами та заволодінням майном підприємства, припиненням внаслідок цього господарської діяльності товариства. За місцем свого надходження роботодавець не може здійснити дії щодо реалізації трудових прав своїх працівників, зокрема, внести запис про звільнення до трудової книжки. Факт настання обставин непереборної сили для ТОВ «Краснолиманське» підтверджений Сертифікатами (висновками) Торгово-промислової палати України.

Факт того, що він не працює і не отримує заробітної плати з 01.09.2014 по теперішній час підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу, з яких вбачається, припинення нарахувань страхувальником щодо нього саме з вказаного часу. І оскільки він не отримує дохід, то не може вважатися працюючим пенсіонером. Але відповідач не згодний з такою його позицією, вимагає надати трудову книжку із записом про звільнення, тобто, фактично відмовляє у донарахуванні і виплаті пенсії в повному обсязі. Просить суд зобов'язати відповідача усунути порушення його прав шляхом донарахування і виплати йому пенсії в розмірі 15% за період з 01.04.2015 по теперішній час та розрахунку її в майбутньому як працюючому пенсіонеру, стягнути на його користь з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, обґрунтувавши їх викладеними у позові обставинами. Вважає вимоги законними та обґрунтованими і просить їх задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю Самойленко А.В. позов не визнав, в судовому засіданні посилався на письмові заперечення управління, згідно з якими позивач дійсно перебуває на обліку як отримувач пенсії за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 22.05.2017 він звернувся до управління з вимогою припинити утримання податку з суми його пенсії, повернути раніше утримані суми в розмірі 15% пенсії з 01.04.2015 як непрацюючому пенсіонеру. За даними пенсійної справи, ОСОБА_1 працює у ТОВ «Краснолиманське» згідно із записом у трудовій книжці. Законом України від 02.03.2015 № 213 внесено зміни до ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статтю доповнено частинами четвертою-шостою, зокрема, про те, що у період роботи особи на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цього Закону, розмір яких перевищує 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01.01.2016 пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, складає 1423,50 гривень. Розмір пенсії позивача, який складає 3785,31 гривень, підлягає оподаткуванню в повному обсязі до тих пір, поки він працює. Після закінчення 2015 року стаття 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» була змінена аналогічними правовими нормами Закону України № 911 від 24.12.2015, № 1774 від 06.12.2016, передбачає оподаткування пенсії працюючого пенсіонера за тими самими чинниками по 31.12.2017. Після 02.09.2014, коли позивач звертався за останнім перерахунком пенсії, який був йому виконаний, до управління не надходило інших документів щодо нього. Якщо у ОСОБА_1 закінчилися трудові відносини з ТОВ «Краснолиманська» і він не планує більше працювати, йому необхідно звернутися до управління із заявою відповідного зразку, при цьому в трудовій книжці має бути запис про звільнення з ТОВ «Краснолиманське». Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - ТОВ «Краснолиманське» надіслав суду клопотання про розгляд справи без його участі з урахуванням письмових пояснень. Так, третьою особою підтверджено, що 05.09.2014 невідомими озброєними особами відбулося незаконне захоплення ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», на території якого здійснювало свою господарську діяльність ТОВ «Краснолиманське» як самостійна юридична особа. Дотепер доступ до робочих місць всім працівникам ТОВ «Краснолиманське» фактично заблокований, діяльність паралізована, контроль за додержанням трудових прав і соціальних гарантій працівників відсутній, припинені відрахування до місцевого і державного бюджетів. 11.09.2014 за вказаними подіями відкрите кримінальне провадження, триває досудове розслідування. Факт настання на підприємстві обставин непереборної сили підтверджений Сертифікатами (висновками) Торгово-промислової палати України. Можливість надати документи щодо наявність чи відсутність трудових правовідносин з ОСОБА_1 відсутня, але третя особа визнає належними і допустимими докази, надані позивачем у підтвердження перебування у трудових відносинах з товариством та неотримання з вересня 2014 року заробітної плати ним. Відсутність запису про звільнення у трудовій книжці позивача не може свідчити про виконання ним трудової функції, бо на підприємстві це взагалі неможливо. На думку третьої особи, позовні вимоги можуть бути задоволені судом.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком (а.с. 8).

10.04.2006 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ТОВ «Краснолиманське» на посаду гірничого робітника очисного забою підземного 4 розряду з повним підземним робочим днем в шахті, 01.06.2006 переведений на посаду гірничого робітника очисного забою підземного 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті, 24.11.2008 переведений учнем гірничого робітника поверхні, 30.12.2008 переведений гірничим робітником поверхні, 05.10.2009 переведений учнем слюсаря-ремонтника поверхні, 25.12.2009 переведений слюсарем-ремонтником поверхні (а.с. 7). Будь-які інші записи після 25.12.2009, в тому числі про звільнення, в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 відсутні.

Сертифікатами (висновками) Торгово-промислової палати України № 1348 від 04.11.2014 та № 2024 від 01.12.2014 підтверджене настання обставин непереборної сили щодо ТОВ «Краснолиманське» з 01.10.2014 щодо здійснення товариством господарської діяльності, ці обставини тривають і дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 21-24).

Прокуратурою Донецької області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000546 від 11.09.2014 за фактами захоплення 05.09.2014 ДП «ВК «Краснолиманська» та ТОВ «Краснолиманське», а також заволодіння майном даних суб'єктів господарювання (а.с. 20).

Таким чином, вбачається, що позивач є працівником ТОВ «Краснолиманське», яке з 01.10.2014 не здійснює своєї діяльності, але фактично ОСОБА_1 не є звільненим з підприємства.

10.05.2017 ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, де перебуває на обліку і отримує пенсію, із заявою про донарахування і виплату йому пенсії в розмірі 15% за період з 01.04.2015 по теперішній час, розрахунок пенсії в майбутньому як непрацюючому пенсіонеру тощо (а.с. 9).

Листом № 75/Щ-02-01-01 від 11.05.2017 управління в порядку ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» повідомило позивачеві, що для перерахунку пенсії як непрацюючому пенсіонеру особою має бути подана відповідна заява та трудова книжка із записом про звільнення, а якщо записи у трудовій книжці не відповідають встановленим вимогам, рекомендовано в судовому порядку підтвердити факт звільнення ТОВ «Краснолиманське» (а.с. 10-11).

За відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків від 21.06.2017, щодо ОСОБА_1 в третьому та четвертому кварталі 2014 року, з другого кварталу 2015 року і по теперішній час відсутня інформація про доходи (а.с. 37).

Проаналізувавши доводи позивача разом з наявними у справі відомостями, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

За змістом ч. 2? ст. 124 Конституції України, ?юрисдикція судів поширюється?на?всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Факт перебування позивача на обліку у відповідача та отримання ним пенсії підтверджений матеріалами справи і не спростовується відповідачем.

Спірним питанням справи є те, чи правомірно позивачеві виплачується пенсія в розмірі 85% як працюючому пенсіонеру, в той час як підприємство, на якому він працевлаштований, не здійснює господарської діяльності з 01.10.2014, не сплачує ОСОБА_1 заробітної плати, не виконує необхідні відрахування до бюджету, але не звільнило позивача у встановленому законом порядку.

Так, за твердженнями відповідача, пенсія позивача дорівнює 3785,31 гривень, ці відомості не спростовані ОСОБА_1 в суді.

Законом України від 02.03.2015 № 213 внесено зміни до ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» щодо того, що у період роботи особи на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цього Закону, розмір яких перевищує 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85% призначеного розміру, але не менше 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. З 01.01.2016 пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік», 150% прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатність, складає 1423,50 гривень. Розмір пенсії позивача, який складає 3785,31 гривень, підлягає оподаткуванню в повному обсязі до тих пір, поки він працює. Після закінчення 2015 року стаття 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» була змінена аналогічними правовими нормами Законів України № 911 від 24.12.2015, № 1774 від 06.12.2016, та наразі передбачає оподаткування пенсії працюючого пенсіонера за тими самими чинниками по 31.12.2017.

За пунктом 2.21 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, в разі звільнення особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії про дату звільнення шляхом подання трудової книжки та заяви встановленого зразка про перерахунок пенсії. За п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому

підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, суд вбачає що позивач не надав відповідачеві трудову книжку з відомостями про своє звільнення, з урахуванням чого дії відповідача щодо обрахунку пенсії ОСОБА_1 здійснювалися у відповідності до норм чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в тому числі Пенсійний фонд України та його управління, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і Законами України.

Діючим законодавством України до компетенції Пенсійного фонду України не віднесене встановлення факту припинення трудових відносин, якщо це не вказане у трудовій книжці особи - отримувача пенсійних виплат.

Встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення, розглядаються судом за умовами глави 6 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, якщо звільнення позивача у встановленому законом порядку неможливе внаслідок обставин непереборної сили, факт припинення трудових відносин має бути встановлений судом для подальшого приведення у відповідність із Законом пенсійного забезпечення ОСОБА_1

В той самий час, вимога про встановлення факту припинення трудових відносин ОСОБА_1 в судовому порядку не заявлялася і рішення з цього приводу не ухвалювалося.

Вирішення наявної справи на користь позивача навіть за умови застосування судом положень ст. 11 КАС України і виходу за межі позовних вимог не може бути виконане для встановлення факту припинення трудових відносин, оскільки така вимога розглядається за правилами цивільного судочинства в іншому провадженні.

Враховуючи те, що суд не вбачає у викладених позивачем обставинах ознак порушення його права з боку управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

У відповідності до ст. 95 КАС України, з позивача у дохід держави підлягає стягненню недоплачена сума судового збору в розмірі 320,0 гривень, оскільки при пред'явленні позову ним було сплачено 320,0 гривень замість встановленої Законом ставки судового збору 640,0 гривень.

На підставі викладеного, ст. 19 Конституції України, ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення», керуючись 11, 17-18, 99-100, 107, 158-163, 1832, 185-186, 256 КАС України, суд

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Димитрові Донецької області, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське», про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, недоплачений при пред'явленні адміністративного позову судовий збір в сумі 320,0 (триста двадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: В.С. Салькова