Справа № 569/3597/16-а
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" липня 2017 р. м. Київ К/800/4116/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В.,

Калашнікової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Рівненського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області (надалі - Управління, відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд

визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові здійснити перерахунок його пенсії за вислугу років в розмірі 90 відсотків, призначеної згідно зі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру»;

зобов'язати Управління провести перерахунок призначеної пенсії за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії) виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати заступника прокурора Рівненської області згідно довідки прокуратури Рівненської області № 18-95вих.-16 від 24.02.2016 р., та здійснювати відповідні виплати вказаної пенсії без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.01.2016р.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 травня 2016 року 30 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2017 року рішення першої інстанції скасовано, прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення апеляційної інстанції, залишивши в силі постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 травня 2016 року.

Управлінням надіслано заперечення на касаційну скаргу, в яких воно просило скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційної інстанції - без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Відповідно до частини другої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України здійснює перегляд оскаржуваного рішення в межах касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 16 жовтня 2009 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Рівне Рівненської області, правонаступником якого з 1 квітня 2016 року є Управління, і йому, відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року (в редакції, чинній на час призначення пенсії), було призначено пенсію за вислугу років, виходячи з розрахунку 86 відсотків розміру середньомісячної заробітної плати.

27 жовтня 2015 року згідно з наказом Генеральної прокуратури України № 639к, ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника прокурора Рівненської області у зв'язку з реорганізацією органу прокуратури.

На підставі постанови Рівненського міського суду від 30 листопада 2015 року позивачу перераховано пенсію виходячи з розрахунку 90 % від розміру середньомісячної заробітної плати заступника прокурора Рівненської області.

14 березня 2016 року позивач звернувся до Управління із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції станом на час призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90 % від середньої заробітної плати, без обмеження максимального розміру, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 9 грудня 2015 року, та долучив довідку прокуратури Рівненської області № 18-95 вих.-16 від 24 лютого 2016 року.

15 березня 2016 року листом № 154/10 відповідач повідомив ОСОБА_2 про відмову у проведенні перерахунку пенсії, пославшись на положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, згідно з якими з 1 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії Управління відносно відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу є протиправними та зобов'язав відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу згідно зі статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» пенсії за вислугу років, виходячи із розрахунку 90 відсотків від суми місячної чинної заробітної плати, згідно довідки прокуратури Рівненської області № 18-95 вих.-16 від 24 лютого 2016 року, починаючи із 1 січня 2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, вказав, що у спірних правовідносинах орган Пенсійного фонду здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, оскільки в Управління відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням того, що Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" скасовано норми, відповідно до яких позивач просить здійснити перерахунок.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року N 1789-XII «Про прокуратуру» (надалі - Закон N 1789-XII, в редакції від 20 січня 2005 року, що була чинною на момент призначення пенсії позивачу) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Відповідно до положення пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України Про прокуратуру".

Необхідно зазначити, що саме вищенаведені зміни в законодавстві України стали підставою для відмови Управління здійснити перерахунку пенсії позивачу.

Однак, як вбачається із вищенаведеної правової норми, з 1 червня 2015 року скасовано норми саме щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначається, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Окрім того, Конституційний Суд України у своєму рішеннях від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що зміст та обсяг досягнутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури мають застосовуватись норми, що визначають порядок перерахунку пенсії, яка діяла на момент призначення пенсії.

Дана правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року справа № 127/11720/14-а.

Отже, суд першої інстанції правомірно визнав за позивачем право на перерахунок пенсії, оскільки скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону № 1789.

Щодо посилань суду апеляційної інстанції на скасування частин тринадцятої та вісімнадцятої статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які регулювали саме порядок перерахунку пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», що вступив в силу 25 квітня 2015 року, були внесені зміни у статтю 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Відповідно до даних змін умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Однак, на даний час Кабінетом Міністрів України відповідний акт не було прийнято.

Частиною третьою статті 21 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності застосування при перерахунку пенсії працівникам прокуратури норми, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. У свою чергу, нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята та вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХII.

Окрім того, необхідно зазначити, що відсутність норми законодавства стосовно умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, взагалі позбавляє даних осіб права на такий перерахунок.

Отже, суд першої інстанції правомірно визнав за позивачем право на перерахунок пенсії, оскільки скасування порядку нарахування пенсій за спеціальними законами з 1 червня 2015 року та подальше призначення таких пенсій на загальних підставах, не впливає на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону № 1789.

Таким чином, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що суд апеляційної інстанції помилково зазначив у оскаржуваному рішенні щодо відсутності у позивача права на перерахунок пенсії.

У свою чергу, суд першої інстанції правомірно вказав на протиправність дій та рішення Управління, у зв'язку з чим скасував його.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись статтями 222, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2017 року -скасувати.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 19 травня 2016 року 30 грудня 2016 року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді