Справа № 823/365/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/365/14 Головуючий у 1-й інстанції: Паламар П.Г. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого суддіПетрика І.Й.
СуддівБужак Н.П.
Твердохліб В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом Уманської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області Головного управління Міндоходів у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Уманська об'єднана державна податкова інспекція Черкаської області Головного управління Міндоходів у Черкаській області (далі - «Уманська ОДПІ»), звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - «ФОП ОСОБА_4»), про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовано наявністю у ФОП ОСОБА_4 податкового боргу в розмірі 127 156, 85 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Відповідно до пп. 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПК України та законами з питань митної справи. Стаття 67 Конституції України закріплює обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідач перебуває на обліку в Уманській ОДПІ як платник податків та зборів, що підтверджується довідкою про взяття на облік платника податків № 042 від 20.01.2014 року.

Згідно з п. 54.1. ст. 54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, крім випадків, передбачених податковим законодавством. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою, тобто такою, що визнається платником і підлягає сплаті.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті самостійного обчислення суми податкового зобов'язання з ПДВ, відповідачем були задекларовані неправильні показники. Так, за наслідками проведення Уманською ОДПІ документальної позапланової невиїзної перевірки було складено акт № 230/17/НОМЕР_1 від 19.04.2012 р. В даному документі були зафіксовані такі порушення відповідача: завищення податкового кредиту на суму 96 919, 00 грн; недоплата податку на додану вартість в розмірі 75 194, 00 грн. та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на суму 21 725, 00 грн.

Відповідно до пп. 54.3.2. п. 54.3. ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зокрема у випадку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку.

Оскільки відповідачем були допущені вищезазначені порушення, Уманська ОДПІ на підставі п. 54.3. ст. 54 ПК України самостійно обчислила суму його грошових зобов'язань. Згідно з п. 58.1. ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до ст. 54 ПК України.

Тому, у зв'язку із зміною розміру грошового зобов'язання відповідача Уманська ОДПІ 08.05.2012 р. надіслала на його адресу податкові повідомлення-рішення № від 07.05.2012 р. та № від 07.05.2012 р. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії повідомлення про вручення, відповідач отримав зазначені повідомлення-рішення 16.05.2012 р.

Нормами п. 57.3. ст. 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів з моменту, що настає за днем отримання податкового повідомлення-рішення. Однак, цей припис не поширюється на випадки, коли платник податків протягом цього 10-денного строку почав процедуру оскарження повідомлень-рішень контролюючого органу в адміністративному чи судовому порядку. Так, відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПК України скарга, подана в межах 10-денного строку з моменту отримання податкового повідомлення-рішення, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. У разі якщо платник податків обрав судову форму оспорювання повідомлень-рішень, то згідно з п. 56.18. ст. 56 ПК України грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання законної сили судовим рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач, скориставшись правом на досудове вирішення питання правомірності вручених йому повідомлень-рішень, подав 23.05.2012 р. відповідну скаргу до державної податкової служби Черкаської області. Рішенням № 16035/10-210 від 25.07.2012 р. зазначений орган відмовив відповідачу в задоволенні цієї скарги.

Таким чином від 23.05.2012 р. до 06.08.2012 р. податкове зобов'язання відповідача було неузгодженим, оскільки, як було зазначено вище, на період адміністративного оскарження виконання платником податків грошових зобов'язань зупиняється Цей період адміністративного оскарження обчислюється з дати подання відповідної скарги до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Відповідно до п. 56.6. ст. 56 ПК України у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня. Оскільки відповідач, отримавши рішення державної податкової служби Черкаської області не реалізував своє право на повторне оскарження до контролюючого органу вищого рівня, 06.08.2012 р. наступили наслідки, передбачені пп. 56.17.1. п. 56.17. ст. 56 ПК України: закінчення процедури адміністративного оскарження з підстави неподання платником податків скарги у передбачений строк.

За правилами пп. 56.17.5. п. 56 ст. 56 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків. Тобто, податкове зобов'язання відповідача слід вважати узгодженим починаючи з 06.08.2012 р. і аж до початку оскарження ним вищезазначених податкових повідомлень-рішень у судовому порядку. На період судового оскарження рішень контролюючого органу грошове зобов'язання знову втрачає статус узгодженого, оскільки вступають в силу обмеження п. 56.18. ст. 56 ПК України: при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За результатами судового розгляду питання щодо скасування пред'явлених відповідачу податкових повідомлень-рішень № від 07.05.2012 р. та № від 07.05.2012 р. дані акти правозастосування не були скасовані ані рішенням суду першої інстанції від 07.02.2013 р., ані рішенням суду апеляційної інстанції від 20.06.2013 р. З огляду на те, що рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили з моменту проголошення, станом на 20.06.2013 р. грошове зобов'язання відповідача вважалося узгодженим.

Відповідно до п. 59.1. ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога № 1-11 до ФОП ОСОБА_4 була сформована 01.08.2013 р. та вручена йому 15.08.2013 р. Оскільки на цей момент вищезазначені податкові повідомлення-рішення не були предметом оскарження, а грошові зобов'язання відповідача були узгодженими, то дану податкову вимогу слід вважати правомірною.

Згідно з п. 14.1 ст.14 ПК України податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого у порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання. Оскільки відповідачем не було дотримано приписів щодо сплати узгодженого грошового зобов'язання, такі зобов'язання набули статусу податкового боргу.

На підставі проведення Уманською ОДПІ камеральної перевірки даних, задекларованих ФОП ОСОБА_4, було складено акт № 381/1700/НОМЕР_1 від 17.10.2013 р., відповідно до якого були виявлені порушення відповідача в частині невключення ним до податкової декларації донарахованої суми грошового зобов'язання та в частині заниження суми податкових зобов'язань. У зв'язку з цим 05.11.2013 р. Уманська ОДПІ направила відповідачу податкове повідомлення-рішення № 0 від 04.11.2013 року. Оскільки зазначене податкове повідомлення-рішення у визначеному законом порядку не оскаржувалося, пред'явлене по ньому грошове зобов'язання стало узгодженим після спливу 10 денного строку на оскарження. В силу того, що відповідач ці грошові зобов'язання не виконав донарахована сума відповідно до акта камеральної перевірки даних № 381/1700/НОМЕР_1 від 17.10.2013 р. також набула статусу податкового боргу.

Пунктом 59.5. ст. 59 ПК України встановлено, що у випадку, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Таким чином, за відповідачем обліковується борг на загальну суму 127 156 грн. 85 коп., в який входить:

1) донарахована сума податкового зобов'язання відповідно до акта документальної позапланової виїзної перевірки № 230/17/НОМЕР_1 від 19.04.2012 р. та податкових повідомлень-рішень № від 07.05. 2012 р та № від 07.05.2012 р., яка включає:

- донарахування основного платежу по податку на додану вартість на суму 75 194, 00 грн. з терміном сплати до 16.07.2013 р.;

- штрафна санкція по податку на додану вартість на суму 18 798, 50 з терміном сплати до 16.07.2013 р.;

2) донарахована сума відповідно до акта камеральної перевірки даних № 381/1700/НОМЕР_1 від 17.10.2013 р. та податкового повідомлення-рішення № 0 від 04.11.2013 р., яка включає:

- донарахування основного платежу по податку на додану вартість на суму 21 725, 00 грн. з терміном сплати до 29.11.2013 р.;

- штрафна санкція по податку на додану вартість на суму 10 862, 50 грн. з терміном сплати до 29.11. 2013 р.

Крім того, за наслідками касаційного оскарження відповідачем податкових повідомлень-рішень № від 07.05.2012 року та № від 07.05.2012 року, вищезазначені податкові повідомлення-рішення було визнано законними та обґрунтованими.

Посилаючись на п. 95.1. ст. 95 ПК України, відповідач зазначає, що Уманською ОДПІ не було дотримано черговості заходів щодо погашення податкового боргу. Відповідно до цієї норми орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Проте, з рішення про опис майна ФОП ОСОБА_4 у податкову заставу № 10672/19-014 від 07.08.2013 р. та акту опису його майна № 94/1958/23-05-11-01 від 23.09.2013 р. випливає, що кошти відповідача, на які Уманська ОДПІ заявляє стягнення, не перебували у податковій заставі на момент вирішення спору. Тому, порядок черговості не був порушеним. Крім того, відповідно до п. 95.3. ст. 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

В своїй апеляційній скарзі відповідач також зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права в частині невиконанням обов'язку щодо зупинення провадження у даній справі. Свою позицію з приводу цього відповідач аргументує тим, що на момент розгляду цієї справи він оспорював у касаційному порядку правомірність податкових повідомлень-рішень, які мають преюдиційне значення для даного спору.

Проаналізуваши матеріали справи, колегія прийшла до висновку про безпідставність суджень відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 156 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої справи. На момент розгляду цієї справи в суді першої інстанції Вищим адміністративним судом було відкрите провадження у справі, предметом розгляду якої якраз була правомірність податкових повідомлень-рішень, на підставі яких відповідачу була пред'явлена вимога щодо стягнення податкового боргу.

Однак, відповідач в судове засідання не з'явився, ніякої інформації щодо оспорювання ним зазначених податкових повідомлень-рішень у касаційному порядку ані особисто, ані письмово не надав. Крім того, факт незупинення судом першої інстанції провадження у справі не вплинув на правильність прийнятого рішення. Тому, дії суду першої інстанції щодо незупинення провадження не можуть слугувати підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 198 КАСУ суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАСУ, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року у справі за адміністративним позовом Уманської об'єднаної державної податкової інспекції Черкаської області Головного управління Міндоходів у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення податкового боргу - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Бужак Н.П.