Справа № 822/763/17
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/763/17

Головуючий у 1-й інстанції: Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

18 липня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Білоуса О.В. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: не з'явився,

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства "Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Комунального підприємства "Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації права власності.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.08.2016 року державний реєстратор комунального підприємства "Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації" прийняв рішення про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) ОСОБА_5 на ряд об»єктів нерухомого майна в селі Добрин Ізяславського району Хмельницької області, а саме:

рішення про реєстрацію права власності на автовагову загальною площею 9,6 кв.м., реєстраційний номер 21 (номер запису про право власності №15885826, індексний номер 30912467);

рішення про реєстрацію права власності на будівлю зерноскладу, реєстраційний номер 21 (номер запису про право власності №15888073, індексний номер 30920977);

рішення про реєстрацію права власності на будівлю контори загальною площею 87,7 кв.м., реєстраційний номер 21 (номер запису про право власності №15888367, індексний номер 30919573).

Зазначені рішення позивач оскаржив до суду.

Здійснюючи правову оцінку спірних рішень, суд встановив наведене нижче.

У відповідності до частини 1 статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV (надалі - Закон N 1952-IV) та Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (надалі - Порядок №1127).

За визначенням пункту 1 частини 1 статті 2 Закону N 1952-IV (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону N 1952-IV право власності підлягає державній реєстрації.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону N 1952-IV у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

За змістом частини 4 статті 18 Закону N 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частиною 1 статті 15 Закону N 1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону N 1952-IV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень ( частина 2 статті 18 Закону N 1952-IV).

Пунктом 52 Порядку № 1127 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу (у тому числі у результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу об'єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів), виділу частки або об'єднання кількох об'єктів, подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на об'єкт нерухомого майна до його поділу, виділу частки чи об'єднання (крім випадків, коли право власності на такий об'єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли державна реєстрація права власності проводиться на підставі договорів про поділ спільного майна або про виділ частки в натурі);

2) технічний паспорт на новостворений об'єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння новоствореному об'єкту нерухомого майна окремої адреси (крім випадків, коли присвоєння окремої адреси новоствореному об'єкту нерухомого майна не передбачається);

4) письмова згода всіх співвласників (у разі, коли поділ, виділ частки або об'єднання здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності).

Для державної реєстрації права власності ОСОБА_5 на зерносклад, КДУ-2, контору і автовагову її представник подав державному реєстратору паспорт ОСОБА_5, довіреність від 09.08.2016 року, паспорт представника ОСОБА_5 ОСОБА_6, Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1 від 11.04.2016 року, акт приймання-передачі майнового паю в натурі від 20.05.2016 року, рішення №2 виконавчого комітету Мякотівської сільської ради «Про присвоєння юридичної адреси та житлові будинки та господарські споруди», технічні паспорти на зазначені об»єкти нерухомого майна та протокол № 1 загальних зборів спілки громадян співвласників КСП "Маяк" с. Добрин від 15.05.2016 року.

Досліджуючи зазначені документи, суд враховує зазначене нижче.

Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Частиною 3 цієї норми передбачено, що у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Правовідносини щодо виділення майнових паїв в натурі врегульовані Указом Президента України "Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки" N 62/2009 від 29 січня 2001 року, постановою Кабінету Міністрів України N 177 від 28 лютого 2001 року "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки " ( надалі - Постанова №177) та Рекомендаціями, щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України N 315 від 20 травня 2008 року.

За змістом пункту 2 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої Постановою N 177 , майновий пай - частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду.

Відповідно до цієї Методики та Методики обчислення розмірів індивідуальних майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України від 29 березня 2001 року N 85, розраховується структура пайового фонду .

Згідно з пунктами 4, 5 і 8 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення , затвердженого Постановою N 177, (надалі - Порядок) список осіб, які мають право на майновий пай, складається комісією і затверджується зборами співвласників. Дата для складання списку осіб, які мають право на майновий пай, визначається зборами співвласників. Індивідуальний майновий пай затверджується зборами співвласників.

Пунктом 13 Порядку передбачено, що майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

У відповідності до пункту 14 Порядку свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства.

Отже, Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1, видане М»яківською сільською радою Ізяславського району 11.04.2016 року, є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності ОСОБА_5 на частку майнового фонду КПС «Маяк» в розмірі 96798,0 грн. відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 13.04.2001 року.

За змістом Типового положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженого Постановою N 177, виходячи із вартості пайового фонду, його структури та суми індивідуального майнового паю власника, Комісією визначається конкретне майно для виділення у натурі окремій особі (групі осіб) за домовленістю сторін. Підставою для виділення майнових паїв у натурі окремим особам є заяви власників майнових паїв про виділення їм майна в натурі. Комісія розглядає ці заяви і готує проект відповідного рішення для розгляду зборами співвласників. Збори співвласників розглядають заяви, проекти рішень Комісії, передки майна, які запропоновані для виділення у натурі в рахунок майнових паїв, і приймають відповідні рішення, які оформляються протоколом зборів співвласників.

Передача майна окремим особам (групам осіб) оформляється актом приймання-передачі.

Таким чином, документами, які підтверджують виділення майнових паїв у натурі окремим особам, є відповідне рішення зборів співвласників та акт приймання-передачі зазначеного майна.

У відповідності до підпункту 6.3 Статуту спілки громадян-співласників майном КСП «Маяк», затвердженого протоколом загальних зборів №1 від 18.11.2000 року, завданням спілки, зокрема, є вирішення питань щодо виділення майнових часток членам Спілки, які бажають виділити свою частку зі спільного майна. За змістом пункту 14 Статуту вищим органом Спілки є збори уповноважених членів Спілки, склад яких формується за принципом: один представник від 85 членів Спілки. Пунктом 15 Статуту до повноважень зборів уповноважених членів Спілки віднесені, зокрема, повноваження щодо прийняття рішень з питань, що випливають із завдань, передбачених цим Статутом.

Розглянувши заяву ОСОБА_5 про виділення майна в натурі загальні збори уповноважених членів Спілки власників майнових паїв с.Добрин прийняли рішення, оформлене протоколом №1 від 15.05.2016 року, про виділення в натурі майнового паю вартістю 96798,0 грн., та передачу майна - зерноскладу-1990 року, КДУ-2-1991 року, контори-1961 року, автовагової-1990 року. Зазначене підтверджується протоколом №1 від 15.05.2016 року та відеозаписом зборів, копія якого долучена до матеріалів справи. Виділене майно передане ОСОБА_5 відповідно до акту приймання-передачі майнового паю в натурі від 20.05.2016 року.

Окрім голови Спілки співвласників майнових паїв КСП «Маяк», акт приймання - передачі майнового паю в натурі підписав також представник ТОВ «Велішан», якому зазначене майно передане на зберігання за рішенням зборів спілки уповноважених власників майнових, оформленим протоколом №4 від 8 квітня 2016 року.

Частиною 1 статті 22 Закону N 1952-IV передбачено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом (частина 2 статті 22 Закону N 1952-IV).

Суд вважає, що документи, подані ОСОБА_5 для державної реєстрації права власності на виділене в натурі майно (зерносклад-1990 року, КДУ-2-1991 року, контора-1961 року, автовагова-1990 року), відповідають вимогам, діючих нормативно-правових актів та Статуту спілки громадян-співласників майном КСП «Маяк», які регулюють правовідносини щодо виділення майнового паю у натурі.

При цьому, суд враховує, що відповідно до Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року N 62 "Про затвердження Порядку ", зареєстрованим в Міністерстві юстиції від 04 квітня 2001 року за N 306/5496., який визначав порядок виділення майнових паїв в індивідуальну власність, свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально та акт приймання-передавання майна були підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установленому порядку. Цей Наказ втратив чинність 24 травня 2013 року згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року N 253 "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів", зареєстрованим в Міністерстві юстиції 25 квітня 2013 року за N 673/23205.

Державна реєстраційна служба України листом від 23.06.2014 року № 11942/05-15-14 «Щодо порядку оформлення прав власності на майно, виділене в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств» роз»яснила, що, враховуючи те, що наказ Міністерства аграрної політики від 14 березня 2001 року N 62 втратив чинність та на даний час відсутній інший спеціальний нормативно-правовий акт, направлений на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства майна, вважаємо, що свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі та акт приймання-передавання майна є підставою для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності.

У рішенні по справі "Будченко проти України" від 24.07.2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відмова у задоволенні законного права заявника через відсутність механізму його реалізації, становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 10 Закону N 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Частиною 1 статті 24 Закону N 1952-IV передбачено, що у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена (частина 5 статті 24 Закону N 1952-IV).

Суд встановив, що для державної реєстрації права власності на автовагову, будівлю зерноскладу і контори ОСОБА_5 подала всі документи, які відповідають вимогам закону та підтверджують відповідність заявлених прав поданим документам.

Тому, у державного реєстратора не було підстав для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірні об'єкти нерухомого майна за ОСОБА_5 Під час розгляду заяв ОСОБА_5 відповідач вжив усі необхідні заходи, які спрямовані на встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також встановив відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяжень.

Посилання позивача на порушення відповідачем пункту 51 Порядку № 1127, яким визначений перелік документів, що подаються для державної реєстрації права власності у зв'язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553, який набрав чинності 04.02.2017 року, суд вважає безпідставним, оскільки спірні правовідносини щодо державної реєстрації прав завершились у серпні 2016 року.

Суд також враховує, що відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії НОМЕР_1 від 20.01.2002 року вартість майнового паю позивача складає 1138 грн. Згідно з довідкою, виданою головою співвласників с. Добрин Єфімчуком В. М. 29.03.2017 року станом на 12.08.2016 року (на дату прийняття спірних рішень) вартість зазначеного майнового паю складала 470.00 грн.

В процесі судового розгляду суд встановив, що ОСОБА_4 не зверталась до спілки з заявою про виділення майна в натурі, прийняте загальними зборами співвласників рішення, оформлене протоколом №1 від 15.05.2016 року, про виділення ОСОБА_5 в натурі майнового паю вартістю 96798,0 грн., та передачу майна - зерноскладу-1990 року, КДУ-2-1991 року, контори-1961 року, автовагової-1990 року позивач не оскаржила.

В обгрунування позовних вимог щодо неправомірності спірних рішень державного реєстратора позивач посилається на порушення цими рішеннями не своїх прав, а прав ТОВ «Нива Поділля» як власника майнового паю та орендаря нерухомого майна бувшого КСП «Маяк», що суперечить вимогам пункту 8 частини 1 статті 3 КАС України, яким передбачено, що позивач звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів..

Разом з тим, суд враховує, що позивач, як власник майнового паю, не втратила право власності на пайовий фонд бувшого КСП «Маяк», який залишився нерозпайованим після виділення в натурі майна ОСОБА_5

В процесі судового розгляду справи відповідачем доведена правомірність рішень про державну реєстрацію об'єктів нерухомого майна від 12.08.2016 року, а саме: автовагової, реєстраційний номер 21 (номер запису про право власності №15885826, індексний номер 30912467), будівлі зерносклад, реєстраційний номер 21 (номер запису про право власності №15888073, індексний номер 30920977), контори, реєстраційний номер 21 (номер запису про право власності №15888367, індексний номер 30919573) за ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України, справляється судовий збір.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 гривень.

Постановою від 23 січня 2015 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" Пленум Вищого адміністративного суду роз'яснив, що з позовних заяв, які містять кілька вимог немайнового характеру, судовий збір справляється з кожної вимоги окремо.

Так, за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами сплачується судовий збір 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (ч.2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Разом з цим, позивачем, в якості доказів сплати судового збору, надано квитанцію №0.0.781589818.1 від 09.06.2017року згідно з якою сплачено судовий збір в розмірі 704,00 грн. та квитанцію №0.0.791933236.1 від 22.06.2017 року. Однак позивачу необхідно сплатити за подання апеляційної скарги 2112,00 грн. (640*3=1920*110%).

А тому враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 36 (тридцять шість ) грн. 00 коп. за подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 36 (тридцять шість ) грн. 00 коп. за реквізитами стягувача: Державної судової адміністрації України, місце знаходження (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601); отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ, код класифікації доходів бюджету 22030106; ; банк: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; МФО: 820019; Р/р: 0001 за подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 21 липня 2017 року.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В. Курко О. П.