Справа № 326/716/17
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 326/716/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 липня 2017 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Вірченко О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приморського об'єднаного управління ПФУ в Запорізькій області, мотивуючи свої вимоги наступним. З 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 01 квітня 2015 року позивачку було взято на облік в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області. На час призначення пенсії ОСОБА_1 обіймала посаду судді Торезького міського суду Донецької області. Указом Президента України від 07 квітня 2015 року № 203/2015 «Про переведення суддів» її переведено до Приморського районного суду Запорізької області на посаду судді. Наказом Приморського районного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 року відповідно до вказаного Указу Президента України ОСОБА_1 зараховано до складу Приморського районного суду Запорізької області, де вона продовжує працювати на теперішній час. З 01 лютого 2016 року відповідач виплату призначеної позивачці пенсії припинив, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року. Постановою Бердянського міськрайонного суду від 29 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року, позов ОСОБА_1 до УПФУ в Приморському районі Запорізької області задоволено, дії відповідача визнано протиправними, зобов'язано його поновити позивачці виплату з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Незважаючи на наявність вказаного судового рішення, відповідач знову з 01 січня 2017 року припинив позивачці виплату призначеної пенсії, посилаючись на ті самі підстави і обґрунтування. Листом від 19 травня 2017 року відповідач повідомив ОСОБА_1, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії. Згідно зі ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, під час роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», пенсія не виплачуються. Даною частиною ст. 47 Закону також передбачено припинення виплат спеціальних пенсій (у період роботи на відповідних посадах) народним депутатам, державним службовцям, та прирівняним до них особам, суддям, прокурорам та іншим особам, на яких поширюється дія законів, зазначених у ст. 47 в новій редакції, тому тепер зазначені вище особи можуть отримувати або заробітну плату, або пенсію. З 01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06 грудня 2016 року, відповідно до якого на період по 31 грудня 2017 року продовжено той саме тимчасовий порядок обмеження виплати пенсії працюючим пенсіонерам, зокрема особам, яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та які працюють на посадах і умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Вважає, що невиплатою призначеною відповідно до діючого законодавства пенсії порушує її конституційне право на володіння пенсією, гарантоване законодавством. Просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення їй з 01 січня 2017 року призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та поновити її порушені права шляхом зобов'язання Приморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити позивачці виплату пенсії з 01 січня 2017 року.

Відповідач направив до суду заперечення, в яких зазначив наступне. ОСОБА_1 перебуває на обліку в Приморському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 01 квітня 2015 року. Постановою Бердянського міськрайонного суду від 29 серпня 2016 року позовні вимоги позивачки до управління були задоволені, вказану постанову відповідачем було виконано в повному обсязі, ОСОБА_1 було поновлено виплату пенсії з 01 лютого 2016 року та виплачено відповідну заборгованість. Разом з тим, у вищевказаній постанові спірні правовідносини стосувались припинення виплати пенсії згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року, що регулював відносини 2015 року, та Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року, яким продовжено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам на 2016 рік. Думка позивача про те, що управління знов з 01 січня поточного року припинило виплату позивачці пенсії, незважаючи на наявність вищевказаного судового рішення, є хибною, оскільки наступні зміни в законодавстві знаходяться поза межами предмету спору у даній справі і можуть бути підставою для виникнення нових правовідносин, яких постанова від 29 серпня 2016 року не стосується. З 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року, відповідно до якого на період по 31 грудня 2017 року продовжено тимчасовий порядок обмеження виплати пенсій працюючим пенсіонерам, зокрема, особам, яким призначено пенсію відповідно до законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у період роботи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), на посадах та умовах, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» призначені пенсії не виплачуються. Зважаючи на те, що позивачка не відноситься до числа виключень із положень Закону та перебуває на обліку в управлінні як працюючий одержувач пенсії, виплата призначеної пенсії була їй припинена згідно вищезазначеного Закону. Рішення відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачці не суперечать чинному законодавству. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва. З 01 квітня 2015 року позивачку взято на облік в управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі Запорізької області.

Судом також встановлено, що на час призначення пенсії ОСОБА_1 обіймала посаду судді Торезького міського суду Донецької області. Указом Президента України від 07 квітня 2015 року № 203/2015 «Про переведення суддів» позивачку переведено до Приморського районного суду Запорізької області на посаду судді. Наказом Приморського районного суду Запорізької області від 17 квітня 2015 року відповідно до вказаного Указу Президента України ОСОБА_1 зараховано до складу Приморського районного суду Запорізької області.

Постановою Бердянського міськрайонного суду від 29 серпня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року, позов ОСОБА_1 до УПФУ в Приморському районі Запорізької області задоволено, дії відповідача визнано протиправними, зобов'язано його поновити позивачці виплату з 01 лютого 2016 року призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з листом Приморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 19 травня 2017 року № 8/с-11, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року внесено зміни до порядку призначення пенсій за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а також тимчасово на період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року встановлено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам незалежно від дати призначення пенсії. При цьому тимчасовий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам не стосується 4 категорії громадян, а саме - інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, учасників бойових дій, членів сімей загиблих (померлих) військовослужбовців (незалежно від виду пенсії та закону, за яким призначена пенсія). Згідно із ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, під час роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), на посадах, які дають право на призначення пенсії, зокрема, у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» пенсія не виплачується. Вказаною нормою передбачено припинення виплат спеціальних пенсій (у період роботи на відповідних посадах) народним депутатам, державним службовцям та прирівняним до них особам, суддям, прокурорам і іншим особам, на яких поширюється дія законів, зазначених у ст. 47 в новій редакції. Таким чином, вищезазначені особи можуть отримувати або заробітну плату, або пенсію. З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року, яким продовжено особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам щодо пенсійного забезпечення. З 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року, відповідно до якого особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам продовжено до 31 грудня 2017 року. Таким чином, особи, які працюють на спеціальних посадах (крім інвалідів І та ІІ групи та інвалідів війни ІІІ групи, учасників бойових дій), не мають права на пенсійне забезпечення з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року. В лютому 2016 року пенсійну справу ОСОБА_2 приведено у відповідність до чинного законодавства, виплату пенсії призупинено з 01 лютого 2016 року. Вважає дії відповідача правомірними.

Відповідно до ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 8, ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 22 Конституції України гарантуються права і свободи громадян, які не можуть бути скасовані при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, та не допускається звуження змісту, обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції чинній з 01 квітня 2015 року), тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року, який набув чинності з 01 січня 2016 року, передбачено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

З 01 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року, відповідно до якого особливий порядок виплати пенсій працюючим пенсіонерам продовжено до 31 грудня 2017 року.

Конституційний суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо гарантій незалежності суддів у своїх рішеннях, зокрема, від 20 березня 2002 року у справі № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004 року. у справі № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 01 грудня 2004 року у справі № 20-рп/2004 (справа про зупинення дії або обмеження пільг, компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005 року у справі № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У вказаних рішеннях зазначено, що за змістом ст. 126 Конституції України положення ч. 3 ст. 11 Закону України «Про статус суддів» треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючи гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Крім зазначеного, Конституційний Суд України в своєму рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 3, абз. 1, 2, 4, 6 ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», дійшов висновку, згідно якого визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, у тому числі: 1) абз. 1, 2, 4, 6 ч. 5 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII; 2) п. 5 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ в частині скасування з 01 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року 911-VІІІ та положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-УІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Крім того, Конституційний Суд України вказав на такий порядок виконання цього рішення, у тому числі: абз.1, 2, 3, 4 та перше, друге речення абз. 6 ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-УІ у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, що суперечать Конституції України, не підлягають застосуванню, як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Підлягає застосуванню перше речення ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VІ у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VІІІ, а саме: «Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного суддею після виходу у відставку».

Суд приходить до висновку, що зазначені конституційні норми зобов'язують органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі закону, тобто у своїй діяльності повинні приймати такі рішення, які не суперечать чинному законодавству, а їх управлінські функції не повинні виходити за межі закону.

Рішення Конституційного суду України мають преюдиціальне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними, а також є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач з 01 січня 2017 року протиправно припинив виплату позивачу призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення».

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню та відповідача належить зобов'язати поновити виплату ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення».

Керуючись ст.ст. 19, 22, 41, 126 Конституції України, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 8, 10, 11, 12, 17, 69, 71, 94, 99, 100, 158, 160-163, 167, 170, 186 КАС України суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Приморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Приморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати Приморське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити ОСОБА_1 виплату з 01 січня 2017 року призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приморського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.М.Вірченко