Справа № 826/15365/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

до

міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – центрального офісу з обслуговування великих платників

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган не врахував, що заявлена державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» у декларації за лютий 2015 року, з урахуванням уточнюючого розрахунку від 24.03.2015, сума ПДВ 107 035 782,00 грн. була повністю та фактично сплачена позивачем постачальникам товарів/послуг та Державного бюджету України у лютому 2015 року (94 247 905,00 грн.) та 02.03.2015 (12 787 880,00 грн.). Таким чином, позивачем наголошено, що на момент подачі податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року та уточнюючого розрахунку за лютий 2015 року заявлена підприємством сума бюджетного відшкодування у розмірі 107 035 782,00 грн. була повністю сплачена постачальником та до Державного бюджету України.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого у межах та на підставі наявних у контролюючого органу повноважень, з огляду на виявленні під час перевірки порушення порядку формування позивачем від’ємного значення податку на додану вартість за лютий 2015 року.

Розгляд справи здійснено у письмовому провадженні, відповідно до приписів частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби – центральним офісом з обслуговування великих платників проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» від’ємного значення різниці між сумою податкового зобов’язання та сумою податкового кредиту та бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за лютий 2015 року, за результатами якої встановлено порушення пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, підпунктів 6, 7 пункту 5 розділу ІІІ «Розрахунки за звітний період» розділу V «Порядок заповнення податкової декларації» Порядку, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за лютий 2015 року в розмірі 12 787 880,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 статті 200 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, контролюючим органом зазначено, що фактично за результатами звірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2015 року, із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг, загальна сума ПДВ складає 94 247 905,00 грн. З врахуванням зазначеного та даних додатка 3 (Д3) до податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року, контролюючим органом зроблено висновок про те, що частина залишку від’ємного значення, яка фактично сплачена державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» постачальникам та/або до державного бюджету, не брала участі у розрахунку бюджетного відшкодування (не погашена податковими зобов’язаннями попередніх податкових періодів), складає 94 247 905,00 грн. Решта задекларованого від’ємного значення – 12 787 880,00 грн., – згідно з висновками контролюючого органу, підлягала зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24 декларації звітного (податкового) періоду).

Приписами підпунктів 4-7, 9 пункту 5 розділу V «Порядок заповнення податкової декларації» Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 (тут і надалі – Порядок №966 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що сума від'ємного значення поточного звітного (податкового) періоду та від'ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 19 + рядок 21), відображається у рядку 22.

З рядка 22 визначається сума перевищення від'ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 22.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 24).

У разі якщо сума від'ємного значення (рядок 22) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 22.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 22.1.

Сума від'ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 22 - рядок 22.1), зазначається у рядку 23.

Рядок 23 у деклараціях 0121 - 0123/0130 не заповнюється.

Сума від'ємного значення (рядок 23 у декларації 0110): зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу), в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (відображається у рядку 23.1); підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку. Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та подають до декларації 0110 (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації за вирахуванням від'ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 23.2 декларації 0110; зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Залишок від'ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 23 - рядок 23.1 - рядок 23.2) відображається у рядку 23.3.

Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 22.1 + рядок 23.3), відображається у рядку 24 та переноситься до рядка 20.1 наступного звітного (податкового) періоду.

У деклараціях 0121 - 0123/0130 до рядка 24 переноситься значення рядка 22.

У деклараціях 0121 - 0123/0130 за перший звітний (податковий) період 2015 року до рядка 20.1 переноситься значення рядка 24 декларації за січень 2015 року / IV квартал 2014 року.

Рядок 20.3 передбачений для відображення збільшення або зменшення залишку від'ємного значення, який (для декларації 0110 - після бюджетного відшкодування) включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за результатами камеральної чи документальної перевірки, проведеної контролюючим органом.

При цьому, у силу пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за такою формулою: SНакл = SНаклОтр + SМитн + SПопРах - SНаклВид - SВідшкод – Sперевищ, де:

SНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

SПопРах - загальна сума поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника;

SНаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок;

SПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з наведеним у додатку №2 до акту перевірки реєстром сплати постачальникам податкового кредиту у лютому 2015 року, загальна сума сплаченого податку на додану вартість у лютому 2015 року склала 94 247 905,39 грн.

У той же час, твердження позивача про правомірність заявлення до відшкодування суми у розмірі 107 035 785,00 грн., згідно з якими, вказана сума була повністю та фактично сплачена позивачем постачальникам товарів/послуг та Державного бюджету України у лютому 2015 року (94 247 905,00 грн.) та 02.03.2015 (12 787 880,00 грн.), а тому на момент подачі податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року та уточнюючого розрахунку за лютий 2015 року заявлена підприємством сума бюджетного відшкодування у розмірі 107 035 782,00 грн. була повністю сплачена постачальником та до Державного бюджету України, суд визнає необґрунтованими, оскільки така сплата постачальникам товарів/послуг грошових коштів у розмірі 12 787 880,00 грн., щодо якого зменшено суму бюджетного відшкодування, мала місце 02.03.2015, тобто у березні 2015 року, а не у лютому 2015 року.

Відтак, зазначення суми бюджетного відшкодування за лютий 2015 року у розмірі 12 787 880,00 грн. у рядку 23.2 податкового декларації з податку на додану вартість (з урахуванням уточнюючого розрахунку) не відповідає порядку заповнення податкової декларації, визначеної Порядком №966, оскільки розмір такого відшкодування не відповідає сумі, обчисленій, згідно з пунктом 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України, саме за лютий 2015 року.

Отже, заявлення вказаної суми до відшкодування у лютому 2015 році є передчасним та мало бути заявлено до бюджетного відшкодування у наступному звітному (податковому) періоді, а у податковій декларації за лютий 2015 року підлягало зазначенню у рядку 24 (сума від’ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду), з урахуванням того, що у звітному (податковому) періоді за квітень 2015 року позивачем повторно заявлено суму у розмірі 12 787 880,00 грн. до відшкодування, за наслідками чого на рахунок підприємства були зараховані вказані грошові кошти, що підтверджено позивачем під час судового розгляду справи.

При цьому, факт декларування вказаної суми до бюджетного відшкодування в уточнюючому розрахунку податкових зобов’язань з податку на додану вартість у зв’язку з виправленням самостійно виявлених помилок за лютий 2015 року від 24.03.2015, не є свідченням правомірності такого декларування та підтвердження вказаного контролюючим органом внаслідок прийняття та реєстрації такого уточнюючого розрахунку, оскільки приписами статті 48 Податкового кодексу України такої підстави для неприйняття податкової звітності як невірне зазначення показників з ПДВ не визначено.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено правомірності декларування позивачем у рядку 23.2 податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року, з урахуванням уточнюючого розрахунку за лютий 2015 року, суми до відшкодування у розмірі 12 787 880,00 грн.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

З огляду на правомірність визначення позивачу зменшення бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, про що вказано вище, у контролюючого органу, у силу пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, були наявні законодавчо мотивовані підстави для накладення на останнього штрафних санкцій у 25-відсотковому розмірі від завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого відповідачем у межах та на підставі наявних в останнього повноважень, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за наслідками відмови у задоволенні позову, суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діяла станом на момент звернення позивача до суду), за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру судовий збір становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати. Під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Враховуючи сплачену позивачем при зверненні до суду суму судового збору у розмірі 487,20 грн., з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 4384,80 грн.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 94 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.