Справа № 569/8907/16-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

07 липня 2017 року м. Київ К/800/22247/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просиила визнати протиправними дії Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком. Зобов'язати Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області призначити їй пенсію за віком, з моменту її звернення до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, а саме з 08 червня 2016 року.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20.03.2017, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного а дміністративного суду від 15.06.2017, позов задоволено. Визнано протиправними дії Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1. Зобовязано Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, з моменту звернення ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області-08 червня 2016 року.

У касаційній скарзі Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 05.01.1999 позивача знято з реєстраційного обліку у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання в США.

12.01.2004 ОСОБА_1, виповнилось 55 років, а 28.12.2009 було видано картку фізичної особи платника податків.

24.07.2015 ОСОБА_1 отримала паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

08.06.2016 позивач звернулася до Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області з заявою про призначення їй пенсії за віком.

Рішенням Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області від 22.06.2016 №459/10 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до довідки від 17.06.2016 № 03/1-4944, виданою управлінням Державної міграційної служби України в Рівненській області, згідно якої її знято з реєстраційного обліку 05.01.1999 у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання в США та відповідно до статті 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV в якій зазначено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Виплата пенсії за кордон можлива лише за наявності двостороннього договору (угоди) про соціальне забезпечення між Україною та державою, до якої виїжджає пенсіонер на постійне проживання. Договір між США та Україною в галузі пенсійного забезпечення не укладено. Крім того, чинним законодавством не передбачено призначення пенсій громадян України, які виїхали на постійне проживання за кордон.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок нарахування та виплати пенсії закріплено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 № 1566/11846 (далі - Порядок), заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

У пункті 7 Порядку зазначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про місце проживання (реєстрації) заявника.

Згідно з пунктом 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсі), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування (п. 29 Порядку)

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.

Як установлено судами, ОСОБА_1 є громадянкою України. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за наявності відповідного страхового стажу вона набула право на отримання пенсії за віком.

З трудової книжки від 29 листопада 1965 року вбачається, що ОСОБА_1 (прізвище ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_1 від 02 жовтня 1970р.) з 18 листопада 1965 року по 26 серпня 1994 року має трудовий стаж понад 29 років.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про громадянство України» якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Згідно з статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що при вирішенні питання призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, відповідач незаконно та безпідставно відмовив в призначенні такої пенсії є правомірним.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя В.Ф. Мороз