Справа № 733/575/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 733/575/17 Головуючий у 1-й інстанції: Овчарик В.М.;
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України
13 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Костюк Л.О.;
суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;
за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області на постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, треті особи: Ічнянський районний військовий комісаріат, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом до Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, треті особи: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позов мотивує тим, що в період з 25.10.1979 року по 20.02.1982 року він проходив строкову військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , під час проходження у якій неодноразово залучався для проведення бойових дій на території республіки Афганістан.
Він визнаний учасником бойових дій на території республіки Афганістан та на підтвердження цього статусу Чернігівським обласним військовим комісаріатом видане посвідчення учасника бойових дій, в якому зазначено, що він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій. У відповідності до ст. 16 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» він має право на пенсію після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, тому 21.02.2017 року він звернувся до відповідача з заявою щодо призначення пенсії, як учаснику бойових дій.
Але в призначенні пенсії за віком, як учаснику бойових дій йому було відмовлено листом від 22.02.2017 року.
Як вбачається з тексту зазначеного листа, підставою прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії є неможливість Ічнянського військового комісаріату надати уточнюючу довідку про періоди участі у бойових діях.
Вважає, що відсутність довідки про періоди участі його у бойових діях за наявності у нього посвідчення учасника бойових, яке було видано на підставі свідчень співслуживців, є формальною, а тому просив визнати протиправними дії Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області щодо відмови в призначенні йому пенсії за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зобов`язати останнє призначити йому пенсію за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 21 лютого 2017 року.
Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язано Борзнянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 21 лютого 2017 року.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.
Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).
Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.
Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду скасуванню з таких підстав.
Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , 25 жовтня 1979 року був призваний до Збройних Сил СРСР і проходив строкову військову службу, що підтверджується військом квитком НОМЕР_2 виданого Ічнянським районним військовим комісаріатом від 25.10.1979 року.
Військову службу проходив у складі військової частини НОМЕР_1 Прикордонних військах СРСР, які підпорядковувались Комітету державної безпеки СРСР, в складі якої неодноразово залучався до участі в бойових діях на території Республіки Афганістан, де виконував «спеціальні завдання».
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_3 від 30 вересня 2016 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.
Із метою призначення йому пільгової пенсії, останній 21 лютого 2017 року звернувся до відповідача з відповідною заявою, який листом від 22.02.2017 року за № 346/03 відмовив у призначенні такої пенсії з посиланням на відсутність довідки військового комісаріату про період (періоди) участі у його бойових діях.
Як убачається з відповіді Центрального прикордонного архіву Федеральної служби безпеки Російської Федерації № 21/59/З-6003а від 24.07.2009 року, адресованої ОСОБА_1 , у бойових діях на території Республіки Афганістан приймав участь обмежений контингент військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , ввесь особовий склад участі не приймав. У документальних матеріалах військової частини НОМЕР_1 за листопад 1979 року по лютий 1982 року відомості про знаходження ОСОБА_1 на території Республіки Афганістан відсутні.
Згідно довідки Ічнянського районного комісаріату Чернігівської області № 146 від 18 жовтня 2016 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах з 25 жовтня 1979 року по 20 лютого 1982 року.
Дані про періоди участі у бойових діях відсутні, так як статус «Учасник бойових дій» надавався згідно свідчень співслуживців, які вже мають статус «Учасник бойових дій».
Із матеріалів наданих Ічнянським районним військовим комісаріатом видно, що статус учасника бойових дій ОСОБА_1 встановлено на підставі свідчень співслуживців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що вже мають статус учасника бойових дій (а.с. 9, 43, 62), які у судовому засіданні підтвердили факт проходження військової служби із ОСОБА_1 у військовій частині № НОМЕР_1 Московський прикордонний загін Таджикської РСР, з яким разом неодноразово брали участь у визволенні території Республіки Афганістан від бандформувань.
Позивач на строкову службу призивався разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 25 жовтня 1979 року, з якими проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується копіями військових квитків останніх, при цьому ОСОБА_2 12 лютого 1998 року отримав посвідчення учасника бойових дій, ОСОБА_3 02 березня 2016 року отримав посвідчення інваліда-війни.
Про те, що ОСОБА_1 брав участь у бойових діях свідчить також, отримана ним грамота від начальника військ Червонознаменного середньоазіатського прикордонного округу КДБ СРСР 16 травня 1980 року за добросовісне виконання спеціальних завдань та виявлення при цьому старання та ініціативи.
Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Постанова Кабінету Міністрів України «Про організацію заходів щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затвердила перелік держав і період бойових дій на їх території, а саме на території Афганістану, передбачено, що період бойових дій відбувався з квітня 1978 року до грудня 1989 року.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням
інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років.
Відповідно до абзацу шостого пункту 3 розділу XV «Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 20 статті 6, інваліда війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, інваліда війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого та сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років.
Згідно розділу 2 пункту 2.1 підпункту 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 до заяви про призначення пенсії за віком додається посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про період (періоди) участі у бойових діях.
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до наданої довідки №146-с від 18.10.2016 виданої Ічнянським районним військовим комісаріатом дані про періоди участі у бойових діях ОСОБА_1 відсутні.
Окрім зазначеного вище, позивач не надав жодного документа, який відповідає нормам чинного законодавства та дійсно підтверджує період (періоди) його участі у бойових діях, на підставі чого Управлінням було прийнято вмотивоване рішення про відмову в призначенні пенсії Позивачу.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що фактичне проходження строкової військової служби позивача у військовій частині НОМЕР_1 , що і так підтверджується військовим квитком, а за основу підтвердження участі позивача у бойових діях суд першої інстанції помилково взяв до уваги свідчення свідків по справі, які не є достовірним підтвердженням.
Колегія суддів зазначає, що необхідне документальне підтвердження про період (періоди) участі позивача у бойових діях.
Відповідно до довідки Центрального прикордонного архіву Федеральної служби безпеки Російської Федерації від 24.07.2009 №21/59/3-6003, а підтверджується той факт, що в бойових діях на території Республіки Афганістан приймав участь обмежений контингент військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , увесь особовий склад участі не приймав. У документальних матеріалах військової частини НОМЕР_1 а листопад 1979 грудень 1982 року свідчень про перебування позивача на території Республіки Афганістан немає.
Щодо посилання відповідача на грамоту, копія якої знаходить в матеріалах справи (а.с. 68), колегія суддів зазначає наступне.
Надаючи оцінку посиланням позивача на грамоту видану «за добросовестное выполнение специальных заданий и проявление при этом старание и инициативу» як на підтвердження проходження строкової військової служби позивача, колегія суддів зазначає, що із зазначеної грамоти не вбачається за які саме заслуги та дії позивача його нагороджено.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно відмовлено в призначенні пільгової пенсії позивачу.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції невповній мірі досліджено всі обставини справи у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області - задоволити.
Постанову Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року скасувати.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Борзнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, треті особи: Ічнянський районний військовий комісаріат, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.
(Повний текст виготовлено 18 липня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.