Справа № 820/5903/16
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

06 липня 2017 р. №820/5903/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гнатченко О.О.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо проведення фактичної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3;

- скасувати рішення № 000164400 від 20.10.2016 про застосування стосовно позивача фінансової санкції у вигляді штрафу на загальну суму 17000 грн.;

- скасувати рішення № 000163400 від 20.10.2016 про застосування стосовно позивача фінансової санкції у вигляді штрафу на загальну суму 17000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивач зазначила, що у відповідача були відсутні законні підстави для проведення фактичної перевірки. Також представник позивача зазначила, що при проведенні перевірки та складанні акту безпідставно зроблено висновки щодо виявлених порушень в діяльності позивача, а саме: трудового законодавства, а також ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" за реалізацію алкогольних напоїв за відсутністю відповідних ліцензій та довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру. Із акту перевірки слідує, що фактичною підставою для висновку про порушення позивачем ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" стало те, що в ході проведення перевірки магазинів "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованих за адресою АДРЕСА_1 виявлено факт знаходження у вказаних магазинах закритих холодильників, в яких, на думку контролюючих органів, можуть знаходитися слабоалкогольні напої, а саме пиво. Водночас, будь-яких фактів реалізації пива чи його зберігання в ході перевірки встановлено не було.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач під час спірних правовідносин діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Також представник відповідача - ОСОБА_5 у додаткових письмових поясненнях зазначила, що відповідно до чинного законодавства, підставою для проведення контролюючим органом фактичної перевірки є отримання податковим органом інформації, яка містилась в листі ГУ ДФС у Харківській області від 15.09.2016 №16360/7/20-40-13-04-10, про порушення платником податків вимог чинного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи фіскальної служби. Отримана інформація є обґрунтованою підставою для проведення перевірки. При цьому, представник відповідача зазначила, що позиція позивача щодо скасування прийнятих рішень про застосування штрафних санкцій, з огляду на порушення форми їх прийняття, є безпідставним, оскільки відповідачем додержано всіх вимог чинного законодавства при прийнятті вказаних рішень.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1, просила позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача - Гнатченко О.О. у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в письмових запереченнях на позов та додаткових письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа - підприємець, пройшла передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, перебуває на обліку як платник податків в Київській ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області. Свою господарську діяльність фізична особа - підприємець провадить за адресами: АДРЕСА_2 що вбачається з наданих до матеріалів справи договорів оренди від 01.01.2016 №1-2016, №2-2016, відповідно.

В ході судового розгляду перелічені обставини були визнані сторонами, суд не має підстав для сумнівів у добровільності визнання цих обставин сторонами та їх достовірності.

Судом встановлено, що на адресу Київської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області надійшов лист ГУ ДФС у Харківській області від 15.09.2016 №16360/7/20-40-13-04-10, в якому містилась інформація про те, що в ході обстеження магазинів під брендом "ІНФОРМАЦІЯ_1" встановлено реалізацію, зберігання, (пива) без придбання ліцензії на праві роздрібної торгівлі алкогольними напоями та без застосування РРО, зокрема, ФОП ОСОБА_3 по АДРЕСА_2. Також у зазначеному листі міститься зобов'язання контролюючого органу про розгляд питання щодо призначення фактичних перевірок спільно з управлінням контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів у супроводі з підрозділами оперативного управління (а.с.71).

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2016 в.о. начальника Київської ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області прийнято наказ №787 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з питань розрахункових операцій, введення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, оформлення належним чином трудових відносин з найманими особами, правильність нарахування, виплати заробітної плати найманим особам, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (а.с. 75).

На підставі вказаного наказу на проведення фактичної перевірки, а також відповідних направлень на перевірку від 23.09.2016 №117, №118 06.10.2016, працівниками Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області здійснено вихід за адресами: АДРЕСА_2 за якими розташовані магазини "ІНФОРМАЦІЯ_1", господарську діяльність в яких здійснює ФОП ОСОБА_3.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо проведення фактичної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями п. 75.1 ст.75 ПК України, визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Особливості проведення фактичної перевірки визначено ст. 80 ПК України.

Так, згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про інформацію", податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Як вбачається з положень ст. 72 ПК України "Збір податкової інформації", для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла:

1) від платників податків та податкових агентів,

2) від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, зокрема інформація,

3) від банків, інших фінансових установ,

4) від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів;

5) за результатами податкового контролю;

6) для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

Пунктом 74.1 ст. 74 ПК України визначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (п.74.2 ст. 74 ПК України).

Одними з таких функцій контролюючого органу є здійснювати контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (п.п.19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України), а також здійснювати заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (п.п.19-1.1.16 п.19-1.1 ст. 19 ПК України).

З огляду на викладене, а також наявність отриманого Київською ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області листа ГУ ДФС у Харківській області від 15.09.2016 №16360/7/20-40-13-04-10, з повідомлення про встановлення факту порушення позивачем податкового законодавства у сфері обігу та реалізації підакцизних товарів, а також зобов'язання відповідача здійснювати заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для прийняття повивачем наказу про проведення фактичної перевірки та відповідно правомірності проведення фактичної перевірки.

Водночас суд зазначає, що допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (п. 80.5 ст. 80 ПК України).

Згідно п.81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів.

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється (абз.6 п.81.1 ст. 81 ПК України).

Отже, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб органу податкової служби до такої перевірки.

Крім того, суд зазначає, що відсутність у працівників контролюючого органу службових посвідчень не позбавляє останніх права приступити до проведення перевірки, оскільки, з метою створення належних умов для виконання службових обов'язків працівниками органів Державної фіскальної служби, встановлення однакового підходу до оформлення та видачі службових посвідчень ДФС України затверджено наказ «Про службові посвідчення працівників органів Державної фіскальної служби» від 23.10.2014 №207 (далі - Наказ №207). Пунктом 3 Наказу №207 до отримання посвідчень, посадовим особам фіскальної служби дозволено використовувати посвідчення посадових осіб органів доходів і зборів при незмінності назви посади працівника; начальникам головних управлінь, митниць. Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників. ДНІ (СДІІІ), спеціалізованих департаментів та органів, що утворені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 311, видавати працівникам довідки про їх приналежність до посадових осіб органів ДФС, які використовувати виключно з паспортом громадянина України.

Таким чином, повноваження посадових осіб, які прибули на фактичну перевірку позивача, було підтверджено відповідними довідками, які було надано для огляду уповноваженому представнику позивача перед початком перевірки разом із паспортами громадян України, наказом про проведення фактичної перевірки від 23.09.2016 №787 та направленнями на проведення перевірки від 23.09.2016 №117, №118, №119, що підтверджується підписом ОСОБА_6 у направленнях, із зазначенням прізвища, ім'я, по батькові, дати та часу вручення та ознайомлення.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідачем доведено наявність правових підстав для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, а також наявність у контролюючого органу правових підставі для проведення фактичної перевірки, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій відповідача щодо проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3, належить відмовити.

Щодо позовних вимог про скасування рішень про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 № 000164400, від 20.10.2016 № 000163400, суд зазначає наступне.

На підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 23.09.2016 №787, а також відповідних направлень на перевірку від 23.09.2016 №117, №118 06.10.2016, працівниками Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області здійснено вихід за адресами: АДРЕСА_2 за якими розташовані магазини "ІНФОРМАЦІЯ_1" для проведення фактичної перевірки суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_3

Судом встановлено, що працівниками контролюючого органу було вручено вказаний наказ про проведення фактичної перевірки та відповідні направлення на проведення перевірки, що підтверджується підписом уповноваженої особи позивача ОСОБА_6

За результатами виходу працівників контролюючого органу складено акт від 04.10.2016 №1269/20-31-40-09 "Про неможливість здійснення опису товару (алкогольної продукції (пива)) наявного в реалізації у ФОП ОСОБА_3, в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою АДРЕСА_3. У вказаному акті зазначено, що перевіркою встановлено наявність алкогольних напоїв (пива) у 3-х холодильниках магазина, але усі вітрини холодильників були закриті картоном та на вітринах холодильників вчинено напис, що реалізація алкогольних напоїв (пива) не здійснюється. Також у вказаному акті зазначено, що здійснити опис товару алкогольної продукції (пива) наявного у реалізації у ФОП ОСОБА_3, в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" не було можливе у зв'язку із не наданням представникам контролюючого органу доступу до холодильників, де зберігались алкогольні напої.

Також контролюючим органом за результатами виходу за вищевказаними адресами складено акт від 06.10.2016 №2914/20-31-13-04-08/НОМЕР_1 "Про результатами фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань розрахункових операцій, ведення касових операцій, вимог законодавства в частині виробництва, обігу, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, оформлення належним чином трудових відносин з найманими особами та правильності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Згідно вказаного акту фактичної перевірки, вбачається, що фактична перевірка проводилась з 04.10.2016 по 05.10.2016. Водночас, у вказаному акті зазначено, що з метою проведення фактичної перевірки, фахівцями Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області 03.10.2016 було здійснено вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 за адресами: АДРЕСА_2, магазини "ІНФОРМАЦІЯ_1".

При цьому, суд зазначає, що в направленнях на проведення перевірки зазначено дату їх вручення як 04.10.2016.

Одночасно, у висновках вказаного акту фактичної перевірки визначено, зокрема, порушення: ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", реалізація алкогольних напоїв (пива) за відсутності відповідних ліцензій та довідки про внесення місця зберігання алкогольних напоїв (пива) до Єдиного державного реєстру.

На підставі висновків, викладених в акті фактичної перевірки прийняті рішення про застосування фінансових санкцій:

- від 20.10.2016 №0, яким нараховано штраф у розмірі 17000 грн., за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру (а.с.12);

- від 20.10.2016 №0, яким нараховано штраф у розмірі 17000 грн., за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії (а.с.13).

Відповідно до статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб'єкта господарювання таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб'єкта господарювання з обов'язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Суб'єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Поняття "алкогольні напої" визначене у підпункті 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та абзаці сьомому ст. 1 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", згідно з яким алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об'ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об'ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Отже, пиво відноситься до алкогольних напоїв, а відповідно до частини дванадцятої статті 15 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Як вбачається з вказаного акту фактичної перевірки, підставою встановлення вказаних порушень став факт зберігання у магазині ФОП ОСОБА_3 алкогольних напоїв (пива) у холодильниках магазинів, за адресою: АДРЕСА_1 але у всі вітрини холодильників яких були закриті картоном та тканиною, з написами, що реалізація алкогольних напоїв (пива) не здійснюється. Також було встановлено, що до перевірки не надано прибуткових, товарно - транспортних накладних та інші первинні документи на алкогольні напої (пиво).

В ході судового розгляду контролюючим органом надано в якості доказу на підтвердження зберігання та реалізації алкогольних напоїв (пиво) фотокопію зображення пляшок пива "Чернігівське світле" в скляній банці, а також фотокопію зображення "Інформації для покупців" про заборону продажу пива (окрім, безалкогольних, алкогольних та слабоалкогольних напоїв особам, що не досягли 18 років (а.с.77-78).

Суд зазначає, що вказані фотокопії зображень не є достовірними та належними доказами, оскільки відсутні будь - які дані щодо осіб, які фіксували вказані зображення, за якою адресою та за яких обставин вчинено вказану фотофіксацію, на який пристрій. При цьому, суд зазначає, що акт перевірки будь - яких посилань щодо фіксації перевірки за допомогою фото-, відеозйомки не містить.

Таким чином, вказані фотокопії зображень не можливо ідентифікувати та віднести до визначених вище подій та місця фактичної перевірки ФОП ОСОБА_3

Водночас, суд зазначає, що допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_7, яка, серед інших перевіряючих, брала участь вказаній фактичній перевірці, пояснила, що вона не робила фотографії вітрин холодильників за вказаними адресами. Їх було зроблено іншим перевіряючим, акт перевірки складався не за місце фактичної перевірки, а на робочому місці перевіряючих, оскільки перевірка за вказаними адресами здійснювалась в різні дні. Водночас свідок пояснила, що під час фактичної перевірки за АДРЕСА_1 був закрито весь товар, опис товару не здійснювався та товар не фотографувався.

Також в ході судового розгляду проведено допит свідка ОСОБА_6, що був присутній під час проведення перевірки, як уповноважена особа позивача, який пояснив, що дійсно йому було надано контролюючим органом наказ на проведення перевірки та направлення на проведення перевірки. При цьому, вказаний свідок пояснив, що під час отримання наказу на проведення перевірки, пояснив перевіряючим, що в них відсутні правові підстави для перевірки ФОП ОСОБА_3 Також пояснив, що під час перевірки контролюючим органом не вимагалось будь - яких документів. Алкогольними напоями позивач не торгує, відповідно й не має ліцензії на право торгівлі алкогольними напоями.

З огляду на вказані докази та пояснення свідків, суд зазначає, що надані відповідачем докази не узгоджуються між собою та містять істотні протиріччя. Будь - яких належних та допустимих доказів на підтвердження виявленого в ході фактичної перевірки порушень відповідачем суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Приписами ст. 86 КАС України зазначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до п. 86.5 ст. 86 ПК України, акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

У разі якщо платник податків (його відокремлені підрозділи) здійснює свою діяльність не за основним місцем обліку платника податків, контролюючий орган, який проводив перевірку, не пізніше трьох робочих днів з дня реєстрації акта (довідки) в цьому органі направляє акт (довідку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. Копія акта (довідки) перевірки з відміткою про реєстрацію в журналі реєстрації актів (довідок) перевірок зберігається у контролюючому органі, який проводив перевірку.

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його законними представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Суд зазначає, що акт фактичної перевірки, на підставі висновків якого контролюючим органом прийнято спірні рішення про застосування штрафних санкцій, містить в собі суперечності щодо встановлених обставин, навіть в даті виходу за місцем здійснення підприємницької діяльності позивача, такі суперечності не дозволяють встановити факти виявлених контролюючим органом порушень, а визначена дата складання акту 06.10.2016 фактичної перевірки засвічує порушення з боку контролюючого органу строку реєстрації вказаного акту фактичної перевірки, визначеного законом.

Водночас, суд зазначає, що відповідачем не доведено факт реалізації алкогольних напоїв (пива) за адресами: АДРЕСА_2 за якими розташовані магазини "ІНФОРМАЦІЯ_1", оскільки відсутній розрахунковий документ щодо придбання вказаного товару, а також будь - які інші докази такої реалізації. Також не доведено факту зберігання алкогольних напоїв (пива) суб'єктом господарювання ОСОБА_3 за вказаними адресами.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що спірні рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 № 000164400, від 20.10.2016 № 000163400, за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії, а також за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру є необґрунтованими та безпідставними, через що позовні вимоги про скасування рішень про застосування фінансових санкцій підлягають задоволенню.

Статтею 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-яке рішення чи дії суб'єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи положення ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн., що підтверджується квитанцією від 10.11.2016 №7 (а.с.3).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій неправомірними та скасування рішень - задовольнити частково.

Скасувати рішення Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про застосування фінансових санкцій від 20.10.2016 № 000164400, від 20.10.2016 № 000163400.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Київської об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код НОМЕР_1, поштовий індекс 61120, АДРЕСА_1) у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 13 липня 2017 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.