Справа № 2а-1015/11/1370
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2017 р. м. Київ К/800/38094/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.10.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2013р. у справі за його позовом до управління Західного оперативного командування, військового прокурора Західного регіону України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнених позовних вимог - а.с. 114-117) про визнання протиправним рішення управління Західного оперативного командування від 13.09.2010р. щодо відмови у здійсненні донарахування і виплати премії з квітня по грудень 2008 року в розмірі 50% місячного грошового забезпечення та різниці недоотриманого грошового забезпечення за цей період з розрахунку вказаного обсягу премії, згідно наказів військового прокурора Західного регіону України від 17.05.2008р. №97, від 11.06.2008р. №103, від 09.07.2008р. №128, від 05.08.2008р. №139, від 08.09.2008р. №157, від 06.10.2008р. №177, від 03.11.2008р. №192, від 12.12.2008р. №224, від 16.01.2009р. №7; визнання протиправним рішення від 13.09.2010р. щодо відмови у здійсненні нарахування і виплати премії за особистий вклад в загальні результати роботи у 2007 році, яка передбачена наказом військового прокурора Західного регіону України від 17.12.2007р. №139; визнання протиправним та скасування наказу військового прокурора Західного регіону України від 09.11.2011р. №87/К; стягнення з управління Західного оперативного командування невиплаченої премії із розрахунку 50% місячного грошового забезпечення та невиплаченої премії за особистий вклад в загальні результати роботи у 2007 році, з урахуванням індексу інфляції на час здійснення виплат.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 04.10.2012р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2013р., у задоволенні позову відмовлено.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився позивач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судами рішення, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 01.01.2007р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

На виконання зазначеної постанови наказом Генерального прокурора України від 20.03.2006р. №623ц затверджено Положення про преміювання працівників органів прокуратури України.

Відповідно до пункту 3 цього Положення розмір премій визначається у відсотках до місячної заробітної плати працівника без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач в період з липня 2007 року по липень 2012 року проходив військову службу на посаді прокурора відділу підтримання державного обвинувачення та нагляду за виконанням судових рішень в кримінальних справах військової прокуратури Західного регіону України.

Згідно наказу військового прокурора Західного регіону України №139 від 17.12.2007р. позивачу до виплати належала премія в розмірі місячного грошового забезпечення (а.с. 22-23).

Згідно наказів військового прокурора Західного регіону України №71 від 03.04.2008р., №97 від 17.05.2008р., №103 від 11.06.2008р., №128 від 09.07.2008р., №139 від 05.08.2008р., №157 від 08.09.2008р., №177 від 05.10.2008р., №192 від 03.11.2008р., №224 від 12.12.2008р., №7 від 16.01.2009р. позивачу належали до виплати премії у розмірі 50% від його місячного грошового забезпечення (а.с. 24-41).

Протягом січня-лютого 2008 року позивачу премія була виплачена у розмірі 50% від його місячного грошового забезпечення, а за період з 01.03.2008р. по 31.12.2008р. виплата премій здійснювалась в розмірі 50% від його посадового окладу.

03.09.2010р. позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату належної йому премії у розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за 2008 рік, премії в розмірі місячного грошового забезпечення за особистий вклад в загальні результати роботи у 2007 році, щомісячної надбавки у розмірі 100% до грошового забезпечення за період з липня 2007 року по теперішній час (а.с. 10-11).

Листом управління Західного оперативного командування від 13.09.2010р. позивача повідомлено, що грошове забезпечення йому виплачувалось і на даний час виплачується в повному обсязі згідно чинного законодавства в межах фонду грошового забезпечення військовослужбовців військових прокуратур (а.с. 12-14).

Наказом військової прокуратури Західного регіону України від 09.11.2011р. №87/К внесено зміни до наказів військового прокурора Західного регіону України №71 від 03.04.2008р., №97 від 17.05.2008р., №103 від 11.06.2008р., №128 від 09.07.2008р., №139 від 05.08.2008р., №157 від 08.09.2008р., №177 від 05.10.2008р., №192 від 03.11.2008р., №224 від 12.12.2008р., №7 від 16.01.2009р. і слова «місячного грошового забезпечення» та «місячної заробітної плати» замінено словами «посадового окладу» (а.с. 126).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у спірний період виплата премій працівникам прокуратури пов'язувалась з економією фонду заробітної плати, а тому відповідачем правомірно виплачувалась позивачу премія в розмірі 50% від посадового окладу відповідно до передбаченого фонду преміювання.

Крім того, суди виходили з того, що згідно довідки Контрольно-ревізійного управління у Львівській області від 30.09.2010р. за відсутності економії фонду грошового забезпечення та відсутності заборгованості по виплаті премії за особистий вклад в загальні результати роботи станом на 01.01.2008р., що підтверджується матеріалами справи, виплата відповідачем премії у розмірі 50% від посадового окладу позивача, що не виходило за межі затвердженого фонду оплати праці працівників військової прокуратури Західного регіону України на 2008 рік, та невиплата передбаченої наказом військового прокурора Західного регіону України від 17.12.2007р. №139 премії за результатами роботи за 2007 рік, є правомірною.

Крім того, суди виходили з того, що наказом військової прокуратури Західного регіону України від 09.11.2011р. №87/К внесено зміни до ряду наказів військової прокуратури Західного регіону України про преміювання прокурорсько-слідчих працівників, згідно якого слова «місячного грошового забезпечення» та «місячної заробітної плати» замінено словами «посадового окладу».

Щодо невиплати премії за особистий вклад в загальні результати роботи у 2007 році на підставі наказу від 17.12.2007р. №139, то така не була виплачена по тій причині, що кошти на це згідно заявки не були виділені фінансово-економічним управлінням Сухопутних військ Збройних Сил України, відтак кредиторської заборгованості з грошового утримання (премії) станом на 01.01.2008р. не існувало.

З такими висновками судів колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Так, в ході розгляду справи встановлено, що відповідно до наказів військового прокурора Західного регіону України №139 від 17.12.2007р., №71 від 03.04.2008р., №97 від 17.05.2008р., №103 від 11.06.2008р., №128 від 09.07.2008р., №139 від 05.08.2008р., №157 від 08.09.2008р., №177 від 05.10.2008р., №192 від 03.11.2008р., №224 від 12.12.2008р. та №7 від 16.01.2009р. позивачу належали до виплати премії в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення.

Оскільки вказані накази оскаржено та скасовано не було, у спірний період відповідачем протиправно здійснювалась виплата премій позивачу в розмірі 50% від його посадового окладу, а тому висновки судів щодо відмови у задоволенні позову не можна визнати обгрунтованими.

В свою чергу, наказ військової прокуратури Західного регіону України від 09.11.2011р. №87/К прийнято уже після звернення позивача до суду і на час виникнення спірних правовідносин такий наказ не діяв.

Крім того, в порушення вимог статті 159 КАС України щодо законності та обгрунтованості судового рішення, судами не вирішено питання чи підлягає застосуванню до спірних правовідносин строк звернення до суду та чи дотримано такий строк позивачем, хоча з матеріалів справи вбачається, що позивач просив вирішити питання поновлення строку звернення до суду, а відповідачі у письмових запереченнях наполягали на застосуванню наслідків пропуску цього строку.

Відповідно до частини 1 статті 220 КАС України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У свою чергу підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд відповідно до частини 2 статті 227 КАС України є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 227, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.10.2012р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2013р. в даній справі скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець