Справа № 201/5596/17(2-а/201/208/2017)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2017 рокусправа № 201/5596/17(2-а/201/208/2017)
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Богданенка І.Ю.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2017 року по справі № 201/5596/17 (2-а/201/208/2017) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Недвіги Романа Анатолійовича, про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Недвіги Р.А. (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 002226 від 27.11.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, провадження у справі закрити.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.05.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, постанову серії АР № 002226 від 27.11.2016 року, винесену інспектором 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції м. Дніпро Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Недвігою Р.А. про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом вказувалось, що при розгляді справи відповідачем зафіксовано докази скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Апелянт вказував на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена з дотриманням відповідної процедури, було взято до уваги пояснення позивача відносно скоєного адміністративного правопорушення. Апелянт вказував, що інспектором було зафіксовано порушено п. 15.9 Правил дорожнього руху, а саме, позивач здійснив зупинку автомобіля на відстані менше десяти метрів від пішохідного переходу на пл. Вокзальній в м. Дніпро. Апелянт вказував, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати вимоги правил дорожнього руху, дотримуватись їх, дії учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху. Особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно законодавства. Порушення правил дорожнього руху, а саме зупинка транспортного засобу на пішохідному переході вчинено позивачем навмисно та таке порушення доведене.

Справа розглянута згідно ч. 1 ст. 41 КАС України, за відсутності осіб, які беруть участь у її розгляді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача розглянута не повно, без додержання вимог статей 276, 278, 280 КУпАП. Суд першої інстанції вказував, що при розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, посадовою особою не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати обставини справи. Відсутність у справі не тільки пояснень, але й даних свідків грубо суперечить вищезазначеним нормам та призводить до відсутності у справі передбачених законом доказів. В постанові навіть не вказано де та по якій вулиці міста рухався позивач, куди та звідки їхав, в якому напрямку перетнув перехрестя, де його було зупинено та інше, тобто взагалі не зазначена об'єктивна сторона правопорушення в цій частині. Суд першої інстанції вказував, що в діях позивача не було ніякого умислу, оскільки він виконав вимоги ПДР, і був переконаний, що перетинає вказану площу і припарковується в передбаченому законом порядку, не створив нікому перешкод чи аварійної ситуації для інших учасників дорожнього руху.

Матеріалами справи встановлено, що Інспектором роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Недвігою Р.А. 27.11.2016 року стосовно ОСОБА_1 було складено постанову серії АР № 002226, відповідно до якої, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Хюндай Х35, номерний знак НОМЕР_1 27.11.2016 року о 23 год. 40 хв. в м. Дніпро по на площі Вокзальній, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідно відмітки на копії постанови, ОСОБА_1 постанову підписав та отримав її копію.

Як вбачається з матеріалів справи, з відеозапису здійсненого відповідачем не підтверджується вчинення ОСОБА_1 зупинки транспортним засобом Хюндай Х35, номерний знак НОМЕР_1 27.11.2016 року о 23 год. 40 хв. в м. Дніпро на площі Вокзальній, на пішохідному переході. На відеозаписі, здійсненого відповідачем, зафіксовано лише процедуру складання постави про адміністративне правопорушення. В той же час, відповідачем не зафіксовано правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, відсутні пояснення свідків, відсутні будь-які зафіксовані докази технічними засобами, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Обов'язок доказування покладається на суб'єкта, який виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, зупинка забороняється: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз'їзд або об'їзд транспортного засобу, що зупинився; з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки; и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

У оскаржувані постанові Інспектором роти № 5 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Недвігою Р.А. не вказано який підпункт пункту 15.9 Правил дорожнього руху ним порушено.

Колегія суддів вказує, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов'язкових норм КУпАП чи інших правил. Однак у даній справі при виявлені можливого адміністративного правопорушення належно його не зафіксовано.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов'язок доказування правомірності винесення оскаржуваного рішення покладається на суб'єкта владних повноважень, чого Інспектором не здійснено.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та законодавство, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2017 року по справі № 201/5596/17 (2-а/201/208/2017) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до вимог статей 211 - 212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: І.Ю. Богданенко