Справа № 816/2142/16
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 липня 2017 рокум. ПолтаваСправа № 816/2142/16

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мекенченко М.А.,

представника позивача та третьої особи Великокобелячківської сільської ради

Новосанжарського району Полтавської області - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гонжак К.І.,

представника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3, Великокобелячківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

21 листопада 2016 року ОСОБА_7 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів №6810-сг від 16.09.2016, №236 від 30.08.2016 про включення земельної ділянки державної власності орієнтовною площею 35,5188 га ріллі на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області до переліку зарезервованих земель для передання у власність третім особам.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2017 провадження в адміністративній справі було закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України та роз'яснено позивачу його право на звернення до місцевого загального суду із відповідним позовом в порядку, встановленому цивільним судочинством.

Проте, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 скасовано ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2017, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 зазначену справу прийнято до провадження.

У судових засіданнях представники позивача та представник Великокобелячківської сільської ради підтримали позовні вимоги, наполягаючи на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечували з міркувань його безпідставності.

Треті особи ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_21, ОСОБА_20 надали суду зави щодо розгляду справи без їх участі (а.с. 168-171 т. 2).

Решта осіб, які беруть участь у справі, у судові засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи інформовані належним чином.

У зв'язку з цим та з урахуванням думки присутніх у засіданні осіб суд визнав за можливе здійснити розгляд справи за даної явки.

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в адміністративній справі з наступних міркувань.

Скасовуючи ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2017, суд апеляційної інстанції зазначив, що предметом спору є наказ відповідача від 30.08.2016 №236, яким внесені зміни у додаток 16 до наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 09.02.2016 №13 "Перелік зарезервованих земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам АТО на території Новосанжарського району станом на 08.02.2016" шляхом включення до цього переліку земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 35,5188 га (рілля), на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за межами населених пунктів. При цьому, апеляційний суд вказав, що судом залишена поза увагою та обставина, що позивачем не оскаржуються наступні накази відповідача, якими надані дозволи третім особам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Судом також не установлено, що відповідачем затверджені проекти землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок у власність цих осіб і земельні ділянки передані у власність зазначеним особам. Крім того, судом залишені без уваги доводи відповідача про апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Полтави від 17.10.2016 по справі №552/4852/16-ц, а відтак судом фактично не з'ясовано, - за захистом яких прав, свобод чи інтересів звернувся позивач до суду з адміністративним позовом, в чому полягає таке порушення, на яких доказах ґрунтується таке твердження позивача.

З метою з'ясування питання за захистом яких прав звернувся позивач і в чому полягає таке порушення суд встановив наступні обставини.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №236 від 30.08.2016 "Про внесення змін до наказу Головного управління від 09.02.2016 №13" відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898 "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" на виконання листа Держгеокадастру України від 27.01.2016 №22-28-0,13-1364/2-16 та враховуючи пропозицію відділу Держгеокадастру у Новосанжарському районі були внесені зміни у додаток 16 до наказу Головного управління від 09.02.2016 №13 "Перелік зарезервованих земельних ділянок, які можуть бути передані у власність учасникам АТО на території Новосанжарського району станом на 08.02.2016" та включено до переліку земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 35,5188 га ріллі на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 5 т. 1).

В подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №6810-СГ від 16.09.2016 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" було надано дозвіл громадянину ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за межами населених пунктів (а.с. 37 т. 1).

У зв'язку з цим до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, суд своєю ухвалою від 26.01.2017 залучив ОСОБА_3 (а.с. 86 т. 1).

Протиправність вищезазначених наказів позивач пов'язує з наявністю судових заборон, встановлених ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.09.2016 та висновків суду, викладених у рішенні цього ж суду від 17.10.2016.

Перевіряючи твердження позивача, суд встановив, що, дійсно, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.09.2016 задоволено заяву представника ОСОБА_7 ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №552/4852/16-ц за позовом ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди землі на строк і умовах передбачених раніше укладеним договором. Суд заборонив Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області змінювати фактичний порядок користування земельною ділянкою наявний на час подання позову, а також надавати накази на дозвіл про виготовлення проектів відведення чи інших технічних документів землеустрою, затверджувати таку документацію та надавати у власність, оренду чи користування земельну ділянку і створювати нові об'єкти права через поділ земельної ділянки, що є об'єктом оренди згідно договору б/н від 30.12.2008 площею 35,32 га, зареєстрованого у Новосанжарському РВ ПРФ "ЦДЗК" від 08.12.2010 №71. Суд зупинив дію наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №236 від 30.08.2016 "Про внесення змін до наказу Головного управління від 09.02.2016 №13" до вирішення справи в суді, в частині, що стосується земель, які є предметом договору оренди площею 35,5188 га (а.с. 6 т. 1).

Згодом рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17.10.2016 у цій же справі позов ОСОБА_7 задоволено. Визнано поновленим на п'ять років та на умовах попереднього договору оренди землі від 30.12.2008, укладеного між ОСОБА_7 та Новосанжарською РДА строкового платного користування земельної ділянки для ведення товарного сільського господарського виробництва, яка знаходиться в землях запасу на території Великокобелячківської сільської ради площею 35,52 га кадастровий НОМЕР_1. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру укласти додаткову угоду з ОСОБА_7 про поновлення умов договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в землях запасу на території Великокобелячківської сільської ради площею 35,52 га кадастровий НОМЕР_1, на умовах попереднього договору на той же самий строк, п'ять років.

Проте, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 15.02.2017 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасовано рішення Київського районного суду м. Полтави від 17.10.2016. Ухвалено нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди землі на строк і умовах передбачених раніше укладеним договором - відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, які суд допустив по справі відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 23.09.2016 (а.с. 180-186 т. 1).

Таким чином, позивач на даний час будь-яких прав на використання спірної земельної ділянки не має.

В матеріалах даної адміністративної справи містяться відомості про осіб, яким відповідач свого часу надав дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення частини спірної земельної ділянки у власність (а.с. 187-253 т. 1, а.с. 1-79 т. 2).

У зв'язку з цим ухвалами суду від 15.05.2017 та від 02.06.2017 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 (а.с. 88-89, 217-218 т. 2).

Великокобелячківську сільську раду Новосанжарського району Полтавської області суд своєю ухвалою залучив третьою особою за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 03.05.2017 (а.с. 163 т. 1).

12.05.2017 представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву, якою збільшив позов, доповнивши його вимогами про визнання протиправними та скасування наказів "Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою" Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 15.09.2016 №6725-сг, від 15.09.2016 №6718-сг; від 15.09.2016 №6736-сг, від 15.09.2016 №6710-сг, від 15.09.2016 №6767-сг, від 16.09.2016 №6769-сг, від 16.09.2016 №6812-сг, від 19.09.2016 № 6675-сг, від 29.09.2016 №6675-сг, від 29.09.2016 №7384-сг, від 29.09.2016 №7382-сг, від 29.09.2016 №7383-сг, від 29.09.2016 №7379-сг, від 29.09.2016, №7381-сг, від 29.09.2016 №7388-сг, від 29.09.2016 №7385-сг, від 29.09.2016 №7380-сг.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2017 вказану заяву про збільшення розміру позовних вимог залишено без руху, а ухвалою від 01.06.2017 - повернуто позивачу в порядку п. 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неусуненням недоліків позовної заяви (а.с. 88-89, 172-173 т. 2).

У судовому засіданні 02.06.2017 представник відповідача повідомив суду про факт державної реєстрації прав на земельні ділянки за третіми особами, на підтвердження чого надав відповідні листи Відділу у Новосанжарському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 31.05.2017 №417/113-17 та від 01.06.2017 №420/113-17 (а.с. 193-194 т. 2).

Так, за інформацією Відділу у Новосанжарському районі земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_6 (ОСОБА_19), НОМЕР_2 (ОСОБА_5), НОМЕР_3 (ОСОБА_12), НОМЕР_4 (ОСОБА_11.), НОМЕР_5 (ОСОБА_13), НОМЕР_7 (ОСОБА_20), НОМЕР_12 (ОСОБА_22.), НОМЕР_11 (ОСОБА_21), НОМЕР_8 (ОСОБА_8.), НОМЕР_10 (ОСОБА_9.), НОМЕР_14 (ОСОБА_10), НОМЕР_13 (ОСОБА_16), НОМЕР_9 (ОСОБА_15.), НОМЕР_15 (ОСОБА_3), НОМЕР_16 (ОСОБА_18.), НОМЕР_17 (ОСОБА_14.) були зареєстровані у Державному земельному кадастрі 12.04.2017.

Державна реєстрація прав власності на землю за ОСОБА_6 та ОСОБА_25 здійснена 22.05.2017 (а.с. 215-216 т. 2).

Таким чином на даний момент заявлений спір набув ознак цивільно-правового, що унеможливлює подальший розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного суду України від 24.02.2015 (реєстраційний номер 43075090).

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Статтею 5 Земельного кодексу України передбачено, що земельне законодавство базується на таких принципах: забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

За приписами статей 178, 181 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до статті 324 Цивільного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини п'ятої статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

З огляду на викладене, суд констатує, що згідно з частиною 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Ці положення Основного Закону кореспондують пункту "в" статті 5 Земельного кодексу України, згідно з яким земельне законодавство базується на принципі невтручання держави у здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Тож у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_7, згідно з договором оренди землі від 30.12.2008, протягом п'яти років орендував земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_18 загальною площею 35,52 га, що розташована на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Наразі позивач оспорює права на вказану земельну ділянку шляхом оскарження наказів відповідача про включення її до переліку зарезервованих земель для передання у власність третім особам та про надання дозволу третій особі на виготовлення проекту землеустрою.

В той же час, як встановив суд, спірний масив площі земельної ділянки на теперішній час розподілений між третіми особами шляхом надання їм у власність ділянок орієнтовною площею по 2 га.

Таким чином, позовні вимоги, предметом оскарження яких є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, не можуть бути розглянуті за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Такі висновки суду узгоджуються з практикою Верховного суду України, висловленою в постановах від 24.02.2015 у справі № 21-34а15, від 17.02.2015 у справі №21-551а14, від 16.12.2014 у справі №21-544а14, від 09.12.2014 у справі №21-308а14, які, в силу положень частини 1 статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковими для врахування судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи ту обставину, що земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_18 орієнтовною площею 35,5188 га ріллі, на яку претендує позивач, розподілена, крім інших, на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_6, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_7, НОМЕР_12, НОМЕР_11, НОМЕР_8, НОМЕР_10, НОМЕР_14, НОМЕР_13, НОМЕР_9, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, за якими 12.04.2017 у Державному земельному кадастрі були зареєстровані права власності третіх осіб, суд приходить до переконання про наявність ознак спору про право, що унеможливлює подальший розгляд даної справи за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження в адміністративній справі №816/2142/16 закрити.

Роз'яснити позивачеві, що повторне звернення до адміністративного суду з цією самою позовною заявою не допускається.

Роз'яснити позивачу його право на звернення до місцевого загального суду із відповідним позовом в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 18.07.2017.

Суддя Є.Б. Супрун