Справа № 810/1080/17
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року № 810/1080/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю.,

секретар судового засідання Почепа В.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача 1 - ОСОБА_2,

відповідача 2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмен" до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_3 про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Дочірнє підприємство з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмен" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_3, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № РВ-016 від 29.09.2016;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві внести до Державного земельного кадастру Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання договору оренди земельної ділянки Дочірньому підприємству з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмен" для будівництва, реконструкції та експлуатації готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями на вулиці Іллінській 16 вулиці Волоській 4 у Подільському районі м. Києва (код земельної ділянки :85:369:0001) та видати відповідний Витяг з Державного земельного кадастру.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що державний кадастровий реєстратор неправомірно відмовив у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, право на користування якої визнано за позивачем на підставі рішення міської ради, вказавши при цьому, як на підставу відмови, невідповідність поданих документів вимогам, установлених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Позивач наголошував на тому, що ним подано усі необхідні для здійснення відповідної реєстрації документи, у тому числі і технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання договору оренди земельної ділянки ДП з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмен" для будівництва, реконструкції та експлуатації готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями на вулиці Іллінській 16 вулиці Волоській 4 у Подільському районі м. Києва.

Відповідачі позов не визнали, надали суду письмові заперечення, в яких просили суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначили, що оскаржуване рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством, оскільки за результатами перевірки поданих документів було встановлено невідповідність поданих документів вимогам, установлених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та Порядком ведення Державного земельного кадастру. Звертали увагу суду, що подана на реєстрацію технічна документація із землеустрою не є документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку в розумінні п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр", оскільки відповідно до п. 12 рішення Київської міської ради від 04.03.2015 №195/1060 рішення Київської міської ради про передачу земельних ділянок в оренду, які прийняті та не виконані до набрання чинності цим рішенням, втрачають чинність через дванадцять місяців після набрання чинності цим рішенням. Також зазначили, що в електронному документі не було вказано вид та назва документації із землеустрою та оцінки земель (код документації із землеустрою), як це визначено п.п. 3 п. 74 Порядку ведення державного земельного кадастру. Крім того зауважили, що земельній ділянці не присвоювався кадастровий номер, у звязку з чим вважають, що кадастровим реєстратором правомірно прийнято оскаржуване рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та в додаткових поясненнях.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, просили суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Київської міської ради від 24.12.2009 №1036/3105 "Про передачу дочірньому підприємству з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" земельної ділянки для будівництва, реконструкції та експлуатації готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями на вул. Іллінській, 16, вул. Волоській, 4 у Подільському районі м. Києва" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Дочірньому підприємству з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" та передано в оренду земельну ділянку площею 0,29 га у звязку з переходом права власності на будівлі і споруди, які знаходяться на даній земельній ділянці.

У вересні 2010 року Приватним акціонерним товариством "Інститут землевпорядних технологій" на виконання вказаного рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1036/3105 були виконані роботи із землеустрою зі встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та складання договору оренди земельної ділянки, за результатами яких була складена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання договору оренди земельної ділянки Дочірньому підприємству з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" для будівництва, реконструкції та експлуатації готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями на вул. Іллінській, 16, вул. Волоській, 4 у Подільському районі м. Києва (код земельної ділянки :85:369:0001).

Як вбачається з Витягу з бази даних міського земельного кадастру, земельна ділянка із кадастровим номером :85:369:0001 наявна в базі даних із відміткою, що право оренди перебуває в процесі оформлення за землекористувачем ДП з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент".

Дана інформація також підтверджена відповідною відміткою на першій сторінці Технічної документації, що файл перевірено та прийнято до бази даних зазначену земельну ділянку.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що земельній ділянці загальною площею 0,29 га, яка передана ДП з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" в оренду, сформовано кадастровий номер :85:369:0001.

У вересні 2016 року ДП з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" звернулось до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 07.09.2016 (реєстраційний номер заяви - ЗВ-016) щодо Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання договору оренди земельної ділянки Дочірньому підприємству з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" для будівництва, реконструкції та експлуатації готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями на вул. Іллінській, 16, вул. Волоській, 4 у Подільському районі м. Києва (код земельної ділянки :85:369:0001).

Як зазначив позивач, разом із заявою було подано вказану технічну документацію, яка була розроблена ПрАТ "Інститут землевпорядних технологій".

За результатами перевірки документів позивача державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_4 прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 14.09.2016 №РВ-016.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що підставою відмови є невідповідність поданих позивачем документів вимогам, встановленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" і Порядку ведення Державного земельного кадастру. Так, зокрема, зазначено, що відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок не відповідають наявним даним Державного земельного кадастру; та встановлено невідповідність електронного документа установленим вимогам, оскільки наявні зауваження щодо валідності електронного документу.

У вказаному рішенні кадастровим реєстратором було рекомендовано виправити зауваження та звернутися повторно.

20 вересня 2016 року ДП з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" повторно звернулось до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру (реєстраційний номер заяви - ЗВ-016) та подано вказану вище Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

29 вересня 2016 року державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_3 за результатами перевірки документів позивача прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №РВ-016.

Підставою відмови у такому рішенні зазначено:

- невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" і Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме: відповідно до пункту 12 рішення Київської міської ради від 04.03.2016 №195/1060, рішення Київської міської ради про передачу земельних ділянок в оренду, які прийняті і не виконані (договори оренди земельних ділянок на підставі таких рішень не укладені) до набрання чинності цим рішенням, втрачають чинність через дванадцять місяців після набрання чинності цим рішенням;

- невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: п.п.3 п. 74 Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 №1051, даним документації із землеустрою та оцінки земель (Код документації із землеустрою).

Однак, не погоджуючись з таким рішенням державного кадастрового реєстратора від 29.09.2016 та висновками, на яких воно ґрунтується, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною 2 статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч. 3 ст. 79-1 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч. 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 204 Земельного кодексу України визначено, що ведення Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру встановлені Законом України "Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07.07.2011 (далі - Закон №3613, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №3613 Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з ч. 14 ст. 24 Закону №3613 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Частиною 2 статті 24 Закону №3613 встановлено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону №3613 державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону №3613 для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Частиною пятою статті 24 Закону №3613 передбачено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; а результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону №3613 підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, зокрема, невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (далі - Порядок №1051, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних відносин).

Відповідно до п. 66 Порядку №1051 до Державного земельного кадастру державними кадастровими реєстраторами вносяться відомості (зміни до них), зазначені у пунктах 21 - 25 цього Порядку, про об'єкти Державного земельного кадастру.

Пунктом 67 Порядку №1051 передбачено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Пунктом 107 Порядку №1051 встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку.

Відповідно до п. 109 Порядку №1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Пунктом 110 Порядку №1051 передбачено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22;

2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації);

3) електронний документ.

Згідно з п. 111 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє:

1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку;

2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій, зокрема, приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Отже, формування нової земельної ділянки передбачає проведення її державної реєстрації. Процедура державної реєстрації здійснюється на підставі заяви, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою. До вказано заяви додається землевпорядна документація.

При цьому, Законом №3613 та Порядком №1051 встановлений вичерпний перелік підстав відмовив у державній реєстрації земельної ділянки. Так, зокрема, однією із таких підстав є невідповідність поданих заявником документів вимогам чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою прийняття відповідачем оспорюваного рішення від 29.09.2016 є невідповідність поданих документів вимогам, встановленим Законом України "Про Державний земельний кадастр" і Порядку ведення Державного земельного кадастру.

Так, зокрема, державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_3 було зазначено про те, що відповідно до п. 12 рішення Київської міської ради від 04.03.2015 №195/1060 рішення Київської міської ради про передачу земельних ділянок в оренду, які прийняті та не виконані до набрання чинності цим рішенням, втрачають чинність через дванадцять місяців після набрання чинності цим рішенням.

При цьому, в ході розгляду справи відповідачі зазначили, що подана на реєстрацію технічна документація із землеустрою не є документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку в розумінні п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр".

Однак, суд не погоджується із такими доводами відповідачів, з огляду на наступне.

Так, стаття 55 Закону України "Про землеустрій" (в редакції, що діяла до 01.01.2013 року) визначала поняття та вимоги до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Так, зокрема, вказаною статтею Закону України "Про землеустрій" (в редакції, що діяла до 01.01.2013 року) було передбачено, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

При цьому, відповідно до ст. 56 Закону України "Про землеустрій" (в редакції, що діяла до 01.01.2013 року) Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; ґ) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; є) кадастровий план земельної ділянки; ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, право користування земельною ділянкою, при поділі чи об'єднанні земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, затверджене замовником документації; в) копії документів, що посвідчують право на земельні ділянки; г) плани земельних ділянок, які об'єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; ґ) матеріали польових геодезичних робіт; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; е) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути; є) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об'єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі знаходження земельної ділянки в заставі, користуванні); ж) згоду власника земельної ділянки (а щодо земель державної власності - органу, згідно з його повноваженнями здійснювати розпорядження земельною ділянкою) на поділ чи об'єднання земельних ділянок землекористувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв'язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

При передачі земельних ділянок у власність чи користування та зміні цільового призначення земельних ділянок за проектами землеустрою щодо їх відведення технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, не розробляється.

Як було встановлено судом, Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання договору оренди земельної ділянки Дочірньому підприємству з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" для будівництва, реконструкції та експлуатації готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями на вул. Іллінській, 16, вул. Волоській, 4 у Подільському районі м. Києва (Код земельної ділянки: :85:369:0001) була розроблена Приватним акціонерним товариством "Інститут землевпорядних технологій" у 2010 році на виконання рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1036/3105.

При цьому, судом встановлено, що розробником Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання договору оренди міг виступити лише ПрАТ "Інститут землевпорядних технологій", оскільки відповідно до листа позивача від 06.09.2010, який був адресований на адресу Головного управління земельних ресурсів КМДА (вх.№45656 від 29.09.2010), позивач просив організувати роботи по винесенню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та виготовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою, та проведення таких робіт доручити ПрАТ "Інститут землевпорядних технологій".

Як вбачається із долученої до матеріалів справи Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання договору оренди, яка була розроблена ПрАТ "Інститут землевпорядних технологій" у 2010 році, вона містить наступні підтвердження визначення кадастрового номера:

- Титул документації (а.с. 1, 2 Технічної документації);

- Земельно-кадастрова інформація (а.с. 5 Технічної документації);

- Кадастровий план (а.с. 6 Технічної документації);

- Технічне завдання на розробку ТД (а.с. 11-12 Технічної документації);

- План місцезнаходження земельної ділянки (а.с. 27 Технічної документації);

- Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 28 Технічної документації);

- Абрис земельної ділянки (а.с. 29 Технічної документації);

- План земельної ділянки (а.с. 30 Технічної документації);

- ОСОБА_2 координат (а.с. 31 Технічної документації);

- Висновок до проекту землеустрою (а.с. 60 Технічної документації);

- Витяг з Технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с.75 Технічної документації).

Отже, зі змісту вказаних документів вбачається, що земельній ділянці загальною площею 0,29 га на вул. Іллінській, 16, вул. Волоській, 4 у Подільському районі м. Києва, яка передана ДП з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" в оренду, сформовано кадастровий номер у 2010 році.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 2 розділу VII Закону України "Про державний земельний кадастр" у разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

У разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.

Як було встановлено судом, земельній ділянці загальною площею 0,29 га, яка передана ДП з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" в оренду, сформовано кадастровий номер у 2010 році, про що свідчать відповідні докази, які наявні в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки позивачем було подано технічну документацію, згідно з якою було визначено кадастровий номер земельній ділянці, відповідач мав зареєструвати земельну ділянку на підставі вищезазначеної правової норми "Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державний земельний кадастр".

З приводу посилання в оскаржуваному рішенні на п. 12 рішення Київської міської ради від 04.03.2015 №195/1060, як на підставу того, що рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1036/3105 "Про передачу дочірньому підприємству з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" земельної ділянки для будівництва, реконструкції та експлуатації готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями на вул. Іллінській, 16, вул. Волоській, 4 у Подільському районі м. Києва" втратило чинність, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, пунктом 12 рішення Київської міської ради від 04.03.2015 №195/1060 було визначено, що рішення Київської міської ради про передачу земельних ділянок в оренду, які прийняті та не виконані (договори оренди земельних ділянок на підставі таких рішень не укладені) до набрання чинності цим рішенням, втрачають чинність через дванадцять місяців після набрання чинності цим рішенням.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено, що 20 квітня 2017 року Київською міською радою було прийнято рішення № 241/2463 "Про затвердження Порядку набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві".

Відповідно до п. 17 рішення Київської міської ради від 20.04.2017 №241/2463, це рішення набирає чинності з дня його офіційного оприлюднення.

Рішення Київської міської ради від 20.04.2017 №241/2463 було офіційно оприлюднено у газеті Київської міської ради "Хрещатик" (Випуск № 55 (1734) від 31 травня 2017 року).

Так, пунктом 15 рішення Київської міської ради від 20.04.2017 №241/2463 було визнано такими, що втратили чинність, рішення Київської міської ради від 28.02.2013 №63/9120 "Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві" та від 04.03.2015 №195/1060 "Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 28.02.2013 №63/9120 "Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві".

Отже, з наведеного слідує, що рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1036/3105 "Про передачу дочірньому підприємству з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмент" земельної ділянки для будівництва, реконструкції та експлуатації готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями на вул. Іллінській, 16, вул. Волоській, 4 у Подільському районі м. Києва" є чинним.

Крім того, рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1036/3105 не містить будь-яких застережень щодо строку дії, а також не є скасованим іншим рішенням Київської міської ради.

Також, суд звертає увагу на те, що пунктом 12 рішення Київської міської ради від 20.04.2017 №241/2463, визначено, що Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відповідно до якої не передбачається передача земельних ділянок комунальної власності у власність чи користування, розроблена по земельних ділянках, не зареєстрованих у Державному земельному кадастрі та по земельних ділянках, щодо яких Київська міська рада прийняла рішення про надання (передачу) їх у власність, оренду чи постійне користування до 01.01.2013, не підлягає погодженню або затвердженню Київською міською радою та її виконавчим органом.

Отже, враховуючи те, що рішення про передачу земельної ділянки позивачу в оренду було прийнято до 01.01.2013 року, то технічна документація із землеустрою позивача не підлягає будь-якому додатковому погодженню чи затвердженню Київською міською радою чи Київською міською державною адміністрацією.

Більш того, в ході розгляду справи судом було встановлено, що кадастровий номер земельній ділянці був визначений у 2010 році, а тому така технічна документація підлягає внесенню до Державного земельного кадастру без додаткових умов на підставі п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державний земельний кадастр".

З приводу зазначення у спірному рішенні підстави для відмови як невідповідність електронного документа вимогам підпункту 3 пункту 74 Порядку № 1051 та даним документації із землеустрою, суд зазначає наступне.

Пунктом 74 Порядку №1051 передбачено, що державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність: 1) даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів); 2) вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1; 3) даним документації із землеустрою та оцінки земель. Зазначена норма визначає порядок дій державного кадастрового реєстратора щодо перевірки електронного документа та не може слугувати підставою для відмови у внесенні відомостей щодо земельної ділянки до Державного земельного кадастру.

У той же час, за змістом пункту 77 Порядку №1051 у разі невідповідності електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, державний кадастровий реєстратор: 1) складає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру протокол проведення перевірки електронного документа за формою згідно з додатком 16; 2) повертає заявникові документацію із землеустрою та оцінки земель без позначки, зазначеної у пункті 75 цього Порядку, разом з електронним документом, протоколом його перевірки та іншими документами для виправлення зазначених у протоколі проведення перевірки електронного документа помилок та подання документів разом з цим протоколом для проведення повторної перевірки.

Отже, невідповідність електронного документа вимогам підпункту 3 пункту 74 Порядку №1051 може бути підставою для повернення заявникові документації із землеустрою для виправлення відповідних помилок, однак не може бути підставою для прийняття рішення про відмову щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру.

Враховуючи викладене суд вважає, що відповідачами не було надано належних доказів та пояснень на обґрунтування правомірності висновків, на яких ґрунтується оскаржуване рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Тому, беручи до уваги, що поданий позивачем пакет документів відповідає вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку ведення Державного земельного кадастру, суд дійшов висновку про протиправність рішення державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_3 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 29.09.2016 № РВ-016 та наявність підстав для його скасування.

Щодо вимог позивача про зобовязання відповідача внести Технічну документацію до Державного земельного кадастру, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Спосіб захисту у сфері публічно-правових відносин визначає позивач та згідно з частиною 3 статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії, утриматися від вчинення певних дій, виконати зупинену чи не вчинену дію тощо.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивач оскаржує протиправні дії чи бездіяльність відповідача у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У випадку коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов'язати суб'єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.

При цьому така форма захисту порушених прав, в даному випадку, не є втручанням у дискреційні повноваження. Втручання у дискреційні повноваження є прийняття судом рішень не про зобов'язання вчинити дії, а прийняття рішень замість суб'єкта владних повноважень.

Отже, враховуючи те, що в ході розгляду справи було встановлено протиправність рішення державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у м. Києві ОСОБА_3 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 29.09.2016 № РВ-016, суд, з метою належного захисту прав позивача, дійшов висновку щодо необхідності зобовязати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві внести до Державного земельного кадастру Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання договору оренди земельної ділянки Дочірньому підприємству з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмен" для будівництва, реконструкції та експлуатації готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями на вулиці Іллінській 16 вулиці Волоській 4 у Подільському районі м. Києва (код земельної ділянки :85:369:0001) та видати відповідний Витяг.

При цьому, таке рішення в даному випадку не може розцінюватися як підміна собою посадової особи органу державної влади, до повноважень якої належить вирішення питання щодо внесення відповідних відомостей до ДЗК.

Аналогічна правова позиція була викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду від 24.03.2016 у справі №826/17109/13-а та від 16.06.2015 у справі №826/20320/13-а.

За нормами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Це покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, відповідачі як субєкти владних повноважень не надали.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач вимог про відшкодування судових витрат не заявляв, судові витрати стягненню на його користь не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № РВ-016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 29 вересня 2016 року.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві внести до Державного земельного кадастру Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання договору оренди земельної ділянки Дочірньому підприємству з 100% іноземною інвестицією "СоюзКонтракт Інвестмен" для будівництва, реконструкції та експлуатації готельно-офісного комплексу з підземним паркінгом та громадськими приміщеннями на вулиці Іллінській 16 вулиці Волоській 4 у Подільському районі м. Києва (код земельної ділянки :85:369:0001) та видати відповідний Витяг.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 04 липня 2017 р.