Справа № 815/2162/17
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/2162/17

Справа № 815/2162/17

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Ровєрлайн-моторс” до Одеської митниці ДФС України про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості та карток відмови у митному оформленні товарів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача вказав, що відповідач зазначив про те, що в нього виникли достатні підстави вважати, що в наданих документах зазначені недостовірні відомості, на підставі чого затребував надати протягом 10 календарних днів: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій пр. вартість товару або сировини. Також відповідач запросив надати переклад документа типу 9610 (митна декларація країни відправлення).

На думку представника позивача, такі вимоги відповідача жодним чином не були обґрунтовані, є протиправними та такими, що порушують права позивача у зв'язку з тим, що само по собі спрацювання профілю ризику системи управління ризиками 105-2 та 106-2 щодо можливого заниження митної вартості не є підставою для витребування будь-яких додаткових документів у декларанта. Також зазначає, що підставою для витребування додаткових документів у декларанта щодо митної вартості товару повинні бути встановлені обставини, які визначені у ч. 3 ст. 53 МК, а саме: наявність розбіжностей у документах, ознаки підробки документів, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Представник позивача вказує, що жодна із зазначених в рішеннях про коригування митної вартості товарів обставин не вказує на наявність розбіжностей щодо визначення митної вартості товару. Розбіжність – це відсутність однаковості у документах щодо митної вартості товару. В той же час в деклараціях, в інвойсах, які є основними документами, а також в деклараціях країни-відправника жодних розбіжностей у вартості товару не містилось. Також в зазначених документах співпадає зазначена кількість одиниць та їх вага в упаковці.

За таких обставин, представник позивача вважає, що вказані рішення відповідача є незаконними, прийнятими без достатніх правових підстав, оскільки позивачем був поданий вичерпний перелік документів для митного оформлення товарів, які підтверджують митну вартість товарів відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ. Розбіжності, які були наявні на думку митниці, фактично відсутні, позивачем надані пояснення інспектору, які не були прийняті до уваги.

Представник позивача до судового засідання 13.07.2017 року до судового засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача, Одеської митниці Державної фіскальної служби, заявлені позовні вимоги не визнав, в задоволенні їх просив відмовити з підстав викладених в письмових запереченнях, проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив, що Одеська митниця ДФС під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування заявленої позивачем митної вартості діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України.

Також зазначив, що під час митного контролю товарів за митними деклараціями № 500060001/2017/001767 від 21.02.2017 року та №500060001/2017/001803 від 22.02.2017 року програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв'язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з зазначеними митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. За таких обставин, та з урахуванням листа від 21.02.2017, 22.02.2017 №21/1, № 22/1, яким декларант повідомив про неможливість надання витребуваних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, при тому що, на думку відповідача подані разом з митними деклараціями документи є недостатніми та такими, що у своїй сукупності не спростовують сумніви у достовірності наданої інформації, то, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ, були підстави для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Також представник відповідача зазначив, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС) встановлено, що рівень митної вартості товарів (застосовано обґрунтовану гнучкість у застосуванні резервного методу), митне оформлення яких вже здійснено, є більшим – 2,20дол. США за 1 кг ваги нетто.

Разом з тим, представник відповідача вказав, що у рішеннях про коригування митної вартості товарів наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю - митні декларації від 07.11.2016 №500050804/2016/003321, № 500040001/2016/010175 від 11.11.2016 року.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України адміністративна справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Протягом 21-22.02.2017 р. під час ввезення на митну територію України партій товару відповідно до зазначеного контракту, позивач здійснив його декларування, подавши відділу оформлення № 1 митного поста "Одеса-порт" Одеської митниці ДФС відповідні митні декларації, а саме:

- за МД № 500060001/2017/001767 від 21.02.2017 p.: Велосипеди двоколісні (код товару 87120030), з шарикопідшипниками, без двигуна, нові, (у частково розібраному стані для зручності транспортування), Розмір коліс D18", мод.18" GW STITCH PREMIUM - 320 шт.; Розмір коліс D16", мод. 16"GW STITCH PREMIUM - 600 шт.; Розмір коліс D18", мод.18" А - 12 шт.; Розмір коліс D16", мод.16" KIDDY- 190 шт.; Розмір коліс D20", мод. 20 "GW STITCH PREMIUM - 621 шт. (а.с. 56-57 т. 1)

- за МД № 500060001/2017/001803 від 22.02.2017 p.: Товар 1.: Велосипеди двоколісні (код товару 87120030), з шарикопідшипниками, без двигуна, нові, (у частково розібраному стані для зручності транспортування), КОЛЕСА D28", мод.28" RETRO - 496 шт.; КОЛЕСА D26", мод.F-5 28" NEW LADY - 40 шт.; КОЛЕСА D26", мод.26" RETRO - 24 шт.; КОЛЕСА D29", мод. 29-19"- HUNTER- 1 шт.; КОЛЕСА D29", мод. 29-19"FLASH - 1 шт; КОЛЕСА D29", мод. 29-19" INSPIRON 24S - 1 шт.; колеса D29", мод.29-19" GRIM 24S - 1шт.; колеса D29", мод.29-19" LEGEND 24S - 1 шт.; колеса D29", мод.29-19" VIPER 24S - 1шт.; колеса D28", мод.700С HORIZON - 1 шт.; колеса D28", мод.700С SWEEN — 1 шт.; колеса D26", мод.26 LIFE - 1 шт.; колеса D26", мод.26 SWEET - 1 шт.; колеса D26", мод. 26-HUNTER - 1 шт.; колеса D26", мод.26 FLASH - 1 шт.; колеса D26", мод.26" INSPIRON 24S - 1 шт.; колеса D26", мод.26 GRIM 24S - 1 шт.; колеса D26", мод.26 LEGEND 24S - 1 шт.; колеса D26", мод.26 VIPER 24S - 1шт.; колеса D26", мод.26 SMART 24S - 1 шт.; колеса D24", мод.24" SUMMER - 1 шт.; колеса D24", мод.24" SWEET - 1 шт.; колеса D24", мод.24 FLASH - 1 шт.; колеса D24", мод.24" INSPIRON 24S - 1 шт.; колеса D20", мод.20 SMART - 1 шт.; колеса D20", мод.20 -BRIGHT - 1 шт.; Товар 2.: Запасна частина велосипедів, двоколісних: Багажник (кошик), з недорого цінних металів - 600 шт. (а.с. 36-38 т.1)

Листом від 21.02.2017 р. № 21/1 ТОВ «Ровєрлайн-моторс» повідомило митний орган про те, що не має можливості подати додаткові документи до ВМД №500060001/2017/001803 від 22/02/2017. (а.с. 28 т. 1)

Листом від 22.02.2017 р. № 22/1 ТОВ «Ровєрлайн-моторс» повідомило митний орган про те, що не має можливості подати додаткові документи до ВМД №500060001/2017/001803 від 22/02/2017. (а.с. 39 т. 1)

В подальшому товар випущено у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом, та сплатою різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі врегульовано нормами Митного кодексу України від 13 березня 2012 року N 4495-УІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, зокрема, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень МК України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є, відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов'язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв'язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами 5, 6 ст. 53 МК України передбачено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до положень ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, І визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості І товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання І відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою І декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності І обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі; 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або І відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Судом встановлено, що 20.08.2015 р. між ТОВ «Ровєрлайн-моторс» та Компанією «HANGZHOU JOY SHINE IMP.&EXP.CO.,LTD» (Китай) укладений контракт № HJS/RM-15, за умовами та положеннями якого китайська сторона зобов'язувалась продати, а Позивач та сплатити товар, асортимент та кількість якого по кожній партії вказуються в інвойсах, що є невід'ємною частиною цього Контракту. Відповідно до п. 4.4. Контракту ціни розраховуються на базі CIF (вартість, страховка і фрахт до портів (Інкотермс 2000). 23.11.2015 року та 15.12.2016 року до зазначеного Контракту були укладені додаткові угоди № 1 і № 2 відповідно. (а.с. 19-23 т. 1).

Згідно п. 6 контракту «Якість, пакування та маркування» стандартна експертна якість товару у відповідності до специфікації заводу-виробника. Товар повинен бути упакований для транспортування відповідно специфікаціям покупця. Пакування повинно бути придатним для навантаження (розвантаження), повинне захищати товар під час транспортування. Товар повинен бути упакований в стандартне експортне пакування продавця. Продавець відповідає за понесений збиток та втрати товару під час транспортування та навантаження, які пов’язані з непридатним пакуванням.

Згідно п.А9 Розділу CIF - вартість, страхування та фрахт Інкотермс 2000 (Incoterms 2000) (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати в редакції від 01.01.2011р.) Перевірка - упаковка- маркування Продавець зобов'язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

В пункті 15 ПАКУВАННЯ Правил зазначено, що у більшості випадків сторони заздалегідь знають, яка упаковка необхідна для безпечного перевезення товару в місце призначення. Однак через те, що обов'язки продавця упакувати товар можуть значно варіюватися залежно від засобу та тривалості планованого перевезення, було визнано за необхідне передбачити обов'язок продавця упакувати товар відповідно умовам транспортування, але тільки в тій мірі, в якій йому до укладення договору купівлі-продажу стали відомі обставини, пов'язані з транспортуванням (пор. з ст. ст. 35(1) і 35(2)(b) Конвенції ООН 1980 року про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (995_003 ), згідно яких товар, включаючи упаковку, повинен бути "придатний для будь-якої конкретної цілі, про яку продавцю було прямо чи посередньо повідомлено під час укладання договору, за винятком тих випадків, коли з обставин випливає, що покупець не покладався або що для нього було нерозумним покладатися на компетентність і судження продавця").

Отже за умовами контракту, пакування не оплачується покупцем окремо від ціни товару та відповідальність за її якість покладена на продавця, а тому зауваження відповідача щодо відсутності у поданих позивачем до митного оформлення документах будь-якої інформація щодо включення/не включення складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів є неспроможними, з огляду на те, що у відповідача була наявні копія контракту.

Також суд вважає необґрунтованим посилання відповідача в оскаржуваних рішеннях на те, що до митного оформлення надані додаткові угоди №1 та №2 у яких зазначено, що вони являються невід’ємною частиною контракту HJS/RM – 15 від 23.11.2015, але до митного оформлення надано контракт HJS/RM – 15 від 20 серпня 2015 року, оскільки як вбачається з копій цих додаткових угод, наданих до суду представником відповідача, в них вказано: «додаткова угода №1 до контракту №HJS/RM – 15 від 20.08.2015 р., підписана 23 листопада 2015 року в м. Одеса, Україна» та «додаткова угода №2 до контракту №HJS/RM – 15 від 20.08.2015 р., підписана 15 грудня 2015 року в м. Одеса, Україна». (а.с. 192-193 т. 1, 224-225 т.1).

Декларація країни - відправника не міститься у переліку документів, які декларант повинен подавати митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраного методу її визначення, але відповідно до ч3 ст. 53 МКУ може бути витребувана митним органом у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Проте саме кількість товару, їх вага та загальна сума поставленого товару відповідає кількості та сумі, зазначеної позивачем в митній декларації та інвойсі, які є визначальними для митної вартості товару, а отже вказані зауваження відповідача є також необґрунтованими.

Також відповідачем в оскаржуваних рішеннях зазначено, що: в наданих до оформлення страхових полісах від 10.01.2017 № AHAZ41124217Q000069Y № AHAZ41124217Q000070U в розділі «Insured» зазначені: номер інвойсу, що відповідає номерам поданим до митного оформлення задекларованої партії товару від 10.01.2017 № JS7560-4А, JS7560-4В, також відповідає кількість та назва товару, але зазначені суми відмінні від суми, що вказані у відповідно у інвойсах від 10.01.2017 року № JS7560-4А, JS7560-4В; в наданому до оформлення страховому полісі від 29.12.2016 № AHAZ41124216Q001359А в розділі «Insured» зазначені: номер інвойсу, що відповідає номеру інвойсу поданому до митного оформлення задекларованої партії товару від 29.12.2016 № JS7557-3, також відповідає кількість та назва товару, але зазначені суми відмінні від суми, що вказані відповідно у інвойсі від 29.12.2016 року № JS7557-3.

Відповідно до п. 5.1. контракту від 20.08.2015 № HJS/RM-15 поставка товару здійснюється згідно Інкотермс – 2010. Відповідно до всіх товаро-супровідних документах за цією поставкою, яка була предметом декларування та відповідно митного оформлення, поставка здійснювалась на умовах CIF (Cost, Insurance and Freight) (вказан порт призначення): товар страхується та доставляється до порту замовника (без вигрузки).

Відповідно до п. А3 Розділу CIF міжнародних умов Інкотермс – 2010 “Продавець зобов’язаний за свій рахунок здійснити страхування вантажу, відповідне по крайній мірі, мінімальному покриттю, як це передбачено пунктом “С” Інститутська умов страхування вантажів” (Institute Cargo Clause) (LMA/IUA) або іншими подібними умовами. Договір страхування має бути укладений із страховиком або зі страховою компанією, мають гарну репутацію, і надавати покупцеві або будь-якій особі, яка має страховий інтерес у товарі, право вимоги безпосередньо до страховика. Страхування повинно покривати, як мінімум, передбачену в договорі купівлі – продажу ціну плюс 10 % (тобто 110 %) і здійснюватися у валюті договору купівлі – продажу.

Якщо здійснити аналіз змісту наданих до митного оформлення страхових полісів від 10.01.2017 № AHAZ41124217Q000069Y № AHAZ41124217Q000070U, від 29.12.2016 № AHAZ41124216Q001359А, то розмір страхування, визначеного у цьому полісі, є таким, що повністю відповідає цим значенням вимогам міжнародних комерційних умов Інкотермс (на базі CIF).

А відтак суд доходить висновку, що зазначені відповідачем в оскаржуваних рішеннях обставини жодним чином не можливо вважати як наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів.

Відповідно до статей 189, 190 Господарського кодексу України ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб'єкта господарювання.

Отже, зазначені відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

В постановах від 15.10.2013 р. у справі N 21-270а13 та від 22.10.2013 р. у справі N 21-342а13 Верховний Суд України зазначає, що підставою для витребовування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості може бути наявність в спеціалізованих програмно-інформаційних комплексах Єдиної автоматизованої системи Держмитслужби (далі - ЄАС) інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів.

Аналогічної позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України під час перегляду справ про скасування рішень про коригування митної вартості, прийнятих вже на підставі норм Митного кодексу України 2012 року.

При цьому суд вважає, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Фактично митний орган залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.

Верховний Суд України в постанові від 31.03.2015 р. по справі № 21-127а15 зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 57 Митного Кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України 2012 року підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

У постанові від 01.10.2013 р. у справі N 21-354а13 Верховний Суд України дійшов висновків, що сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

В разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

В даному випадку митним органом використано МД від 07.11.2016 №500060804/2016/003321, МД від 11.11.2016 №500040001/2016/010175.

Як вбачається з МД № 500060001/2017/001803 від 22.02.2017 року та МД №500060001/2017/001767 від 21.02.2017 р. та документів поданих ТОВ «Ровєрлайн моторс» поставки товару відбувалась на умовах CIF на відміну від умов поставки за МД від 07.11.2016 №500060804/2016/003321, МД від 11.11.2016 №500040001/2016/010175 із додатками, які передбачають умови поставки СFR.

При цьому митним органом не було спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об'єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у ст. 58 Митного кодексу України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що рішення про коригування митної вартості № 500060001/2017/610008/2 від 21.02.2017 року та № 500060001/2017/610009/2 від 22.02.2017 року відповідачем були прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вони є протиправними та підлягають скасуванню.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн-моторс» є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно до платіжних доручень № 441 від 06.04.2017 року, № 475 від 14.04.2017 року, № 483 від 21.04.2017 року позивачем сплачений судовий збір за подання даної позовної заяви в розмірі 7384,61 грн.(а.с. 3-5)

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, з Одеської митниці ДФС (код ЄДРПОУ 39441717) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн-моторс» (код ЄДРПОУ 39166542) слід стягнути судовий збір у розмірі 7384,61 грн. (сім тисяч триста вісімдесят чотири гривні шістдесят одну копійку).

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, ч. 6 ст. 128, 159 - 163, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2017/610008/2 від 21.02.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 500060001/2017/610009/2 від 22.02.2017 року.

Стягнути з Одеської митниці ДФС (код ЄДРПОУ 39441717) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ровєрлайн-моторс» (код ЄДРПОУ 39166542) судовий збір у розмірі 7384,61 грн. (сім тисяч триста вісімдесят чотири гривні шістдесят одну копійку).

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя О.А. Левчук