Справа № 374/126/17
Суддя: Потапенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий в І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/126/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Потапенко А.В., перевіривши адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ржищівської міської ради Київської області (далі - УСЗН) про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2017 р. до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява, у якій позивач просив суд прийняти постанову, якою: визнати протиправною відмову УСЗН щодо встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни ІІ групи та видати "Посвідчення інваліда війни"; зобов'язати УСЗН встановити йому статусу інваліда війни ІІ групи та видати "Посвідчення інваліда війни".

У позовній заяві позивач посилався на те, що позовна заява подана з інших підстав, ніж у справі № 374/94/14-а. Крім того, позивач на обгрунтування своїх вимог посилається на ст. ст. 19, 46, 55, 56 Конституції України, ст. 34 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", ст.ст. 4,7 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII), ст. ст. 18, 19, 26 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постановою КМУ №302 від 12 травня 1994 р. "Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни", Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності та про медико-соціальну експертизу затверджені постановою КМУ №1317 від 3 грудня 2009 р., а також на судову практику: ухвалу ВАСУ від 13 лютого 2014 р. у справі №К/800/26397/13; постанову КААС від 28 березня 2017 р.

У поданій 13 липня 2017 р. заяві ОСОБА_1 вказував, що даний позов подається з інших підстав, які стосуються повторного проходження медико-соціальної експертизи, підтвердження статусу інваліда ІІ групи, довідка МСЕК від 23 березня 2015 р. (№ 0208357), видане ПФУ 25 березня 2015 р. пенсійного посвідчення (по інвалідності 2 групи, інвалід війни) та повторне ним звернення (заява від 13 травня 2017 року) з даних підстав до відповідача з метою отримання статусу інваліда війни та посвідчення інваліда війни. Відповідачем 22 травня 2017 р. йому надано відповіду про відмову.

Перевіривши матеріали адміністративного позову, суддя встановив наступне.

Постановою Ржищівського міського суду Київської області від 7 квітня 2014 року (справа № 374/94/14-а), залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до УСЗН про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Суд у справі 374/94/14-а виходив із того, що вихідними критеріями для віднесення осіб до інвалідів війни є отримання інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов'язків військової служби пов'язаних з перебуванням на фронті, в районі воєнних дій, у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами тощо. Віднесення особи до інваліда війни відповідно до статті 7 Закону № 3551-XII безпосередньо пов'язано з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у статті 4 цього Закону. Так, відповідно до частини першої статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

У справі №374/94/14а було встановлено, що обставини зі встановлення інвалідності ОСОБА_1 при виконанні службових обов'язків, пов'язані з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю, тобто не внаслідок ведення бойових дій на території інших держав, або захисту Батьківщини.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що інвалідність позивача не пов'язана з виконанням службових обов'язків в контексті статті 7 Закону № 3551-XII (під час воєнних дій), а одержана внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ, тому ОСОБА_1 не може вважатися інвалідом війни. Суд також виходив із того, що до аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 6 листопада 2013 року (справа № 21-377а13).

Слід зазначити, що до таких же правових висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 30 вересня 2014 року (справа № 21-239а14). При цьому, усуваючи розбіжність у правозастосуванні судом касаційної інстанції, ВСУ відхилив висновки ВАСУ від 13 лютого 2014 року у справі № К/800/26397/13 щодо застосування положень Закону № 3551-XII, на яку також посилається ОСОБА_1 у даному позові на обгрунтування вимог.

Крім того, до таких же правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2015 р. (справа № 21-528а14), постанові від 20 квітня 2016 р. (справа № 569/20028/14-а). Тобто правові висновки ВСУ у даних відносинах є усталеними.

Доводи позивача у позові та заяві від 13 липня 2017 р. про те, що даний спір не розглядався судом та заявлений з інших підстав є недоречними, оскільки визначальним у даних правовідносинах є відсутність у позивача правових підстав для поширення на нього положень Закону України № 3531-ХІІ. Самі по собі видача позивачу у 2015 році довідки МСЕК за наслідками повторного огляду про встановлення ІІ групи інвалідності та пенсійного посвідчення (по інвалідності ІІ групи, інвалід війни) не змінюють суть правовідносин, адже ці документи видано внаслідок травми, яка пов'язана з виконанням службових обов'язків по охороні громадського порядку (16 квітня 2007 року), що вже було предметом судового розгляду у справі № 374/94/14-а.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підтав є така, що набрала законної сили постанова суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 КАС України копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст. ст. 109, 160, 165 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Управління соціального захисту населення Ржищівської міської ради Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: