Справа № 554/13276/15-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2017 р.Справа № 554/13276/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 29.05.2017р. по справі № 554/13276/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради

про встановлення вини, визнання дітей членами сім'ї, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, стягнення переплачених коштів та моральної шкоди, встановлення судового контролю,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду с позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради (далі - відповідач), в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження прав членів його сім'ї на пільги та зобов'язання видати довідку на імя його синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на право 100% знижки оплати за квартирну плату та комунальні послуги.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29.05.2017 року частково задоволено заву ОСОБА_1 про доповнення позовних вимог. Змінено позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної в м.Полтаві ради на: встановити вину відповідача в обмеженні прав членів його сім'ї - синів ОСОБА_2, 1976 року народження, ОСОБА_3, 1979 року народження на право 100% знижки оплати на квартирну плату та комунальні послуги з 21 квітня 2015 року, включаючи 6 місяців до дня подачі позову.

21.10.2016 року ОСОБА_1 подав суду уточнений адміністративний позов до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради, згідно якого просив: встановити вину відповідача в тривалому обмеженні прав його сім'ї щодо невизнання його синів членами його сім'ї; визнати його дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 членами його сім'ї; зобов'язати відповідача видати довідку про склад сім'ї, включаючи його двох синів про право на пільги відповідно до статусу в ст. 13 ЗУ №3551 в розмірі 100% на житло та комунальні послуги з 21.04.2015 року (враховуючи 6 місяців до дня подачі позову); стягнути з відповідача переплачені ним кошти за квартплату, комунальні послуги в розмірі, що надасть додатково; стягнути з відповідача 30000 грн. моральної шкоди; зобов'язати відповідача надати суду звіт про виконання судового рішення та встановити судовий контроль.

08.12.2016 року ОСОБА_1 подано клопотання про доповнення позовних вимог, а саме: визнати дітей позивача (синів) ОСОБА_2, 1976 року народження, ОСОБА_3, 1979 року народження членами його сім'ї.

Окрім цього, 16.02.2017 року позивачем подано доповнення до його позовних вимог, згідно яких він також просить визнати неправомірним невизнання відповідачем його синів ОСОБА_2, 1976 року народження, ОСОБА_3, 1979 року народження членами його сім'ї та неправомірною відмову у видачі довідки на пільги по оплаті квартирної плати та житлово-комунальних послуг в розмірі 100% скидки для його синів як це передбачено Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» №3551-12.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 29.05.2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 29.05.2017 року і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не був належним чином повідомлений про судове засідання, яке мало відбутись 29.05.2017 року. Вказує, що 04.01.2017 року та 08.02.2017 року не зміг бути у судовому засіданні через стан здоров'я .

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що у судові засідання, які були відкладені на 04.01.2017 року, 08.02.2017 року, 04.04.2017 року та 29 травня 2017 року позивач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду від нього не надійшло.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Частиною 3 ст.128 КАС України у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічно п.4 ч.1 ст.155 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності

На підставі аналізу вказаних норм суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підставою для ухвалення процесуального рішення про залишення позовної заяви без розгляду є повторне неприбуття позивача у судове засідання без поважних причин, за умови належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

При цьому неприбуття в судове засідання позивача належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, є повторним, коли ні позивач, ні його представник вдруге не прибули на розгляд справи, і в суду є достовірні дані (докази) про те, що обидва рази позивача належним чином повідомлено, а також сторонами не було заявлено підставне клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд такої без їх участі.

В силу роз'яснень Вищого адміністративного суду України щодо розуміння «повторне нез'явлення», використовуючи лінгвістичне (мовознавче) тлумачення нормативно-правових актів, яке охоплює собою семантичне, фразеологічне і етимологічне тлумачення (використовується для з'ясування значення слів з урахуванням їх походження), «повторне нез'явлення» можна вважати лише неявку позивача на два чи більше судових засідання підряд: вчинення однієї і тієї ж дії підряд два або більше разів.

Також суд апеляційної інстанції зауважує, що поінформованість осіб, які беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду, є однією із суттєвих гарантій реалізації ними права на особисту участь у процесі. Для висновку суду про належне повідомлення сторін про розгляд справи на час такого розгляду у матеріалах останньої мають бути відомості, які б це підтверджували, в іншому випадку розгляд справи відкладається.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 08.12.2009 (справ №21-1696во9).

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з підстави повторного неприбуття позивача в судове засідання слід з'ясувати наступне: 1) чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз; 2) чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини; 3) чи подана заява позивачем про розгляд справи за його відсутності. В свою чергу, підлягають до застосування процесуальні вимоги, за яких при вище перелічених підставах позовна заява не може бути залишена без розгляду: 1) позивач не прибув у попереднє судове засідання чи у судове засідання для вчинення окремої процесуальної дії, оскільки таке неприбуття не перешкоджає їх проведенню; 2) суд визнав обов'язковою особисту участь позивача; 3) у судове засідання прибув представник позивача.

З матеріалів справи вбачається, що за довідкою секретаря судового засідання від 04.01.2017 року особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, судовий розгляд справи відкладено на 15 год. 00 хв. 08.02.2017 року (а.с.163).

Довідкою секретаря судового засідання від 08.02.2017 року встановлено, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, судовий розгляд справи відкладено на 10 год. 30 хв. 08.02.2017 року (а.с.166).

Також, згідно з довідкою секретаря судового засідання від 16.02.2017 року особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, судовий розгляд справи відкладено на 08 год. 30 хв. 04.04.2017 року (а.с.169).

Водночас, колегія суддів зауважує що оскаржувана ухвала не містить правової оцінки заяві позивача про перенесення судового засідання по справі від 16.02.2017 року, в якій останній обґрунтовує причини неявки у судове засідання, призначене на 16.02.2017 року та повідомляє про необхідність надання правової допомоги.

04 квітня 2017 року, згідно журналу судового засідання, розгляд справи відкладено на 08 год. 30 хв. 29.05.2017 року у зв'язку з неявкою позивача.

Колегія суддів зауважує, що згідно ч.1 ст. 33 КАС України судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями.

Проте, матеріали справи не містять доказів направлення позивачу повісток про виклик або повісток-повідомлень у судові засідання, які були відкладені на 04.01.2017 року, 08.02.2017 року, 04.04.2017 року та 29 травня 2017 року, виклики позивача здійснювались телефонограмою.

Виклик шляхом надсилання тексту повістки електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою врегульовано положеннями ст. 38 КАС України.

Так, згідно ч.1 вказаної статті суб'єкту владних повноважень текст повістки надсилається електронною поштою (факсимільним повідомленням) на адресу електронної пошти або на номер факсу (телефаксу), які містяться у Єдиній базі даних електронних адрес, номерів факсів (телефаксів) суб'єктів владних повноважень. Суб'єкт владних повноважень повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду і приєднується секретарем судового засідання до справи. Таке підтвердження є достатнім доказом належності повідомлення суб'єкта владних повноважень про дату, час і місце судового розгляду. Якщо протягом двох робочих днів з дня направлення тексту повістки підтвердження від суб'єкта владних повноважень не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і є достатнім доказом належності повідомлення суб'єкта владних повноважень про дату, час і місце судового розгляду. Одночасно з надсиланням тексту повістки суд, у разі якщо справа розглядається за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень, повідомляє суб'єкта владних повноважень про наявні у нього матеріали, які підлягають врученню йому як стороні, та про можливість їх отримання лише безпосередньо у суді.

Згідно частини 2 наведеної статті, порядок частини першої цієї статті може бути застосовано також щодо особи, яка бере участь у справі, незалежно від того, чи є вона суб'єктом владних повноважень, у разі, якщо вона зазначила адресу своєї електронної пошти (номер факсу, телефаксу) і не висловила заперечень проти її використання для одержання текстів судових рішень та інших документів.

При цьому матеріали справи не містять згоди позивача на використання його номеру телефону для одержання викликів у судове засідання. Крім того, як зазначає апелянт у апеляційній скарзі, про судове засідання 29.05.2017 року не знав, повідомлень і повісток не отримував, хоча в ухвалі вказується, що був повідомлений належним чином, а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо залишення позовної заяви без розгляду з підстав повторної неявки представника позивача без поважних причин.

Слід зауважити, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 у справа «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) у п.52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 204 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що залишаючи позовну заяву без розгляду судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 199, ст.ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 29.05.2017р. по справі № 554/13276/15-а скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради про встановлення вини, визнання дітей членами сім'ї, визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, стягнення переплачених коштів та моральної шкоди, встановлення судового контролю направити до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в силу ч. 2 ст. 211 КАС України, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Рєзнікова С.С.
Повний текст ухвали виготовлений 17.07.2017 р.