Справа № 263/4506/17
Суддя: Музика О. М.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/4506/17
Провадження №2-а/263/407/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Єрмоленкові Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради (далі - УСЗН Центрального району ММР), в якому просив визнати рішення УСЗН Центрального району ММР від 28 жовтня 2016 року № 25 щодо відмови у видачі йому довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб протиправним та зобов'язати відповідача взяти його на облік внутрішньо переміщених осіб за його заявою від 18 жовтня 2016 року.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він у грудні 2014 року вимушений був зі своєю сім'єю через проведення активних бойових дій та антитерористичної операції покинути своє постійне місце проживання, а саме: м. Донецьк, та переїхати до м. Маріуполя Донецької області, де він на даний час проживає. Його дружині УСЗН Центрального району ММР 29 грудня 2014 року видано довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи № . 18 жовтня 2016 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи, однак у листопаді 2016 року йому надійшов лист від відповідача, в якому рішенням від 28 жовтня 2016 року № 25 йому відмовлено у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб на підставі п.п. 5 п. 8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, у зв'язку з тим, що надані докази, а саме: копія паспорту, довідка внутрішньо переміщеної особи, паспорту дружини,паспорту сина, посвідчення Української спілки автомобілістів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасовий реєстраційний талон, посвідчення Донецької спілки німців, квитанції про прийом вантажу, проїзних документів, особистий щоденник, карткові рахунки, накладні, витяг про державну реєстрацію прав, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, не підтверджують факт проживання позивача у м. Донецьку.

З таким рішенням позивач не погоджується, оскільки таке прийнято відповідачем з порушенням прав та інтересів позивача, та не відповідає дійсним обставинам, тому просив позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з'явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник УСЗН Центрального району ММР - Кривцун М.В. - до судового засідання не з'явилася, попередньо подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала, що Управлінням правомірно відмовлено у взятті позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи, у задоволенні позову просила відмовити.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України не здійснювалося.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 11, 161 КАС України, виходить з такого.

Судом установлено, що 18 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Центрального району ММР із заявою про взяття його на облік як внутрішньо переміщеної особи. Згідно із додатками до заяви, ним долучено: копія паспорта ОСОБА_1; копія паспорта і довідка внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_3 (дружина); копія паспорта і довідка внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_4 (син); копію свідоцтва про державну реєстрацію нерухомого майна ОСОБА_1 у м. Донецьк; копію членського квитка Української спілки автомобілістів; копію техпаспорту автомобіля (реєстрація у м. Донецьку); копія членського квитка Донецької спілки німців; копії виписок з ПАТ КБ «ПриватБанк»; копії вантажно-багажних квитанцій ТОВ «Делівірі» м. Донецьк за 2014 рік; карточка клієнта ТОВ «Делівірі»; копії товарних накладних за 2014 рік; копії проїзних документів Донецьк-Київ, Київ-Донецьк, Донецьк-Маріуполь, Маріуполь-Донецьк; записки щоденника ОСОБА_1 за 2014 рік.

Рішенням УСЗН Центрального району ММР від 28 жовтня 2016 року № 25 ОСОБА_1 у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи відмовлено на підставі п.п. 5 п. 8 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2014 року № 509, у зв'язку з тим, що надані докази не підтверджують факт проживання АДРЕСА_1. Роз'яснено право на повторне звернення.

Згідно із фотокопією паспорта ОСОБА_1, такий 11 жовтня 2013 року знятий з реєстрації місця проживання у м. Донецьку та з 22 жовтня 2013 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Указані обставини відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КАС України визнані сторонами і у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, тому суд вважає їх належними та допустимими доказами у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У справі предметом спору є питання правомірності рішення відповідача щодо не взяття позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною 2 статті 4 Закону № 1706-VII (в редакції Закону України від 24 грудня 2015 року № 921-ІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що набрав чинності з 13 січня 2016 року), встановлено, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до абзацу 3 ч. 7 ст. 4 Закону № 1706-VII у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документу, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо). Дана норма кореспондується з п. 4 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, який регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 509, у день подання заяви безоплатно видається довідка за формою, наведеною у додатку, яка роздруковується на папері формату А4 і підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою відповідного уповноваженого органу.

Пунктом 8 Порядку № 509 встановлено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки, якщо докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв'язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

У разі відмови у видачі довідки на вимогу заявника письмово повідомляється про підстави для такої відмови.

Як убачається з відомостей, які знаходяться у Витягу про державну реєстрацію прав, сформованого 24 грудня 2012 року, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2012 року ОСОБА_1 на праві приватної власності володіє гаражем АДРЕСА_3.

Згідно із фотокопією свідоцтва про укладення шлюбу від 09 жовтня 1997 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали 12 вересня 1992 шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12 вересня 1992 року зроблений актовий запис № 1724. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище: ОСОБА_5.

ОСОБА_5 (дружина) та ОСОБА_4 (син) взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, підтвердженням чого є наявні довідки від 29 грудня 2014 року № та від 01 грудня 2014 року № 5105/002843 відповідно.

Дружині позивача - ОСОБА_5 у м. Донецьку на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, підтвердженням чого є договір купівлі-продажу від 29 квітня 1999 року.

Відповідно до накладних від 22 квітня 2014 року, 08 липня 2014 року, 10 жовтня 2014 року, ПП ОСОБА_7 передавав ОСОБА_1 у м. Донецьк промислові товари.

Згідно з квитанціями про прийом вантажу від 21 та 24 листопада 2014 року ОСОБА_1 з м. Донецьк до м. Маріуполь передавав вантаж вагою 62 та 65 кг відповідно.

Відповідно до акта Комітету самоорганізації населення «Центральний» від 12 липня 2016 року, ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, за указаною адресою із жовтня 2013 року не проживає.

Наведені обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що ОСОБА_1 є особою, яка постійно проживала у м. Донецьку зі своєю сім'єю та якого змусили покинути своє місце проживання у результаті збройного конфлікту.

Та обставина, що у заявника не має відмітки про реєстрацію місця проживання на території м. Донецька та наявна реєстрація у м. Маріуполь із 22 жовтня 2013 року, не спростовують факту його вимушеного переміщення до м. Маріуполя, оскільки за наведеними вище обставинами, в їх сукупності, такі підтверджують факт його проживання із сім'єю у м. Донецьку та дають обґрунтовані підстави вважати його вимушено внутрішньо переміщеною особою.

Отже, матеріалами справи повністю доведений той факт, що позивач проживав у м. Донецьку і вимушено покинув своє місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, а тому підпадає під дію Закону № 1706-VII і повинен бути взятий на облік як внутрішньо переміщена особа шляхом видачі відповідної довідки.

При вирішенні питання про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи визначальним є саме факт проживання особи на території збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Указані підстави кореспондуються з положенням ч. 2 ст. 1 Закону № 1706-VII, яка визначає, що адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Оскільки позивача ухвалою суду звільнено від сплати судового збору, то такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 11, 17, 70, 88, 94, 122, 128, 158-163, 167, 183-2, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради про визнання протиправними дій, та зобов'язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб.

Зобов'язати Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради взяти ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на облік внутрішньо переміщених осіб за його заявою від 18 жовтня 2016 року.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів від дня отримання її копії.

Суддя О.М. Музика