Справа № 826/8614/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

14 липня 2017 року м. Київ № 826/8614/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В.І., ознайомившись із позовною заявою

ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, в якому позивач просить суд:

визнати бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неповерненню позивачу вилученого майна у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 під час обшуку 2-3 грудня 2016 року протиправною;

зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повернути позивачу вилучене майна у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 під час обшуку 2-3 грудня 2016 року, або уповноваженій ним особі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи підсудна позовна заява даному адміністративному суду.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви суд, приходить до висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Поряд з цим, п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Рішенням Конституційного суду України від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 кримінальне судочинство визначається як врегульований нормами Кримінально-процесуального кодексу України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Так, з матеріал справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.05.2017 у справі № 761/9504/17 задоволено клопотання адвоката Кузяєва О.В, в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту майна, яке було вилучене під час обшуку 2-3 грудня 2016 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 по матеріалам кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0017777, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України.

Позивач, у позовній заяві зазначає, що 16.06.2017 з необхідністю узгодження обставин виконання рішення суду, ним подано клопотання слідчому про повернення майна, однак слідчим відмовлено у поверненні речей, мотивуючи дане рішення листом Генеральної прокуратури України, відповідно до якого вилучені речі під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 належать колишньому Прем'єр-Міністру України ОСОБА_3, на які 12.05.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/26188/17 на підставі клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001048 накладено арешт.

Також, з листа-відмови слідчого відділу поліції № 3 Шевченківського РУ поліції ГУ НП у м. Києві від 04.07.2017 № 11715/12556-2017 вбачається, що: будь-яких заходів із повернення арештованого майна без дозволу Генеральної прокуратури України не здійснювати.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що предметом даного позову є протиправність дій органів досудового слідства, зокрема органів внутрішніх справ та прокуратури, що полягають у неповерненні позивачу вилученого у кримінальній провадженні № 0017777 майна, у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 під час обшуку 2-3 грудня 2016 року

Суд звертає увагу позивача, що рішення прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кримінально-процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. (ч. 1 ст. 2 КАС України).

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено ч. 3 ст. 17 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Кримінально-процесуального кодексу України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Отже, правовідносини, щодо розгляду скарг, заяв про порушення строків слідства у кримінальній справі, причин порушення процесуальних обов'язків учасників досудового слідства, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними.

Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

До того ж імперативний припис п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Зазначене обумовлює висновок, що у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, іншої уповноваженої службової особи стосовно скарг про порушення кримінальної справи, вчинення злочину, відмови в порушенні кримінальної справи прийняті в порядку Кримінально-процесуального кодексу України, такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, іншої уповноваженої службової особи встановленого Кримінально-процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі та роз'яснює, що справи щодо оскарження, рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи підлягають до розгляду місцевим судам в порядку визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України.

Також суд роз'яснює, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити позивачу (вручити його уповноваженому представнику), роз'яснивши, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Крім того, роз'яснити, що для розгляду і вирішення даної справи слід підлягають до розгляду місцевим судам в порядку визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, ухвала може бути оскаржена повністю або частково шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.І. Келеберда