Справа № 751/2081/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/2081/17 Головуючий у 1-й інстанції: Цибенко І.В.;
Суддя-доповідач: Костюк Л.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України

13 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Костюк Л.О.;
суддів: Бужак Н.П., Твердохліб В.А.;
за участю секретаря: Драч М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання не правомірними дій та зобов`язання відповідача призначити йому трудову пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 10 років відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 05.01.2017.
Свої вимоги мотивує тим, що він працює в виробничому підрозділі моторвагонне депо Чернігів на посаді помічника машиніста електропоїзда з 15.08.1985 (наказ № 262 від 14.08.1985 ) і по теперішній час.
Працюючи на даній посаді, згідно розпорядження начальника локомотивного депо він направлявся в 30-кілометрову зону ЧАЕС на станції Зимовище, Янов Чорнобильського району Київської області, станції Пересадочна та Посудово Брагинського району Гомельської області (Білорусь) та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС по перевезенню в потягах народно - господарських вантажів і виконанню господарських робіт. В 1986 році відпрацював у квітні - 1 день -30.04.1986, у жовтні 1 день -30.10.1986, червень 1992 -0,6 год., липень 1992 року- 0,6 год., серпень 1992 року -0,3 год., жовтень 1992 року -0,3 год., листопад 1992 року - 0,3 год., що підтверджується довідкою виробничого підрозділу моторвагонного депо Чернігів ПАТ «УЗ» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» № 9 від 04.01.2017.
Вказує на те, що у відповідності до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 10 років. Зазначає, що у 05.01.2017 він звернувся з відповідною заявою до відповідача, але листом № 7504/05 від 09.03.2017 в задоволенні його заяви відмовлено.
Вважає, що дії відповідача є неправомірними, оскільки суперечать діючому законодавству.
Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 травня 2017 року позовні вимоги задоволено.
Визнано неправомірними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії із зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.
Відповідно ч.6 ст.12 КАС України, під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).
Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.
Згідно ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши суддю доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а постанова суду скасуванню з таких підстав.
Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Працює на виробничому підрозділі моторвагонне депо Чернігів на посаді помічника машиніста тепловоза з 15.08.1985 р (наказ №262 від 14.08.1985) по 11.11.1986 роік (наказ №274 від 13.11.1986 року), помічником машиніста тепловоза, помічником машиніста дизель поїзда, помічником машиніста електропоїзда, машиністом тепловоза, машиністом електропоїзда з 24.11.1988 року (наказ №152 від 24.11.1988 року) і по теперішній час.
Згідно розпорядження начальника локомотивного депо він направлявся в 30-кілометрову зону ЧАЕС на станції Зимовище, Янов Чорнобильського району Київської області, станції Пересадочна та Посудово Брагинського району Гомельської області (Білорусь) та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС по перевезенню в потягах народно - господарських вантажів і виконанню господарських робіт. В 1986 році відпрацював у квітні - 1 день -30.04.1986, у жовтні 1 день -30.10.1986, червень 1992 -0,6 год., липень 1992 року- 0,6 год., серпень 1992 року -0,3 год., жовтень 1992 року -0,3 год., листопад 1992 року - 0,3 год., що підтверджується довідкою виробничого підрозділу моторвагонного депо Чернігів ПАТ «УЗ» Регіональна філія «Південно-Західна залізниця» № 9 від 04.01.2017.
На підставі вище зазначеного, позивач 05.01.2017 звернувся з відповідною заявою до відповідача, але листом № 7504/05 від 09.03.2017 в задоволенні його заяви відмовлено.
Позивач вважає, що дії відповідача є неправомірними, оскільки суперечать діючому законодавству, а саме статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», має право на пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Так, дані правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №22-1 від 25.11.2005 р.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження.
Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до ч.4 ст.15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Основним документом, що визначає час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження, є довідка форми №122 від 09.03.1998 року, що видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, у складі яких працівник безпосередньо виконував роботи з ліквідації аварії. Інший порядок підтвердження факту участі на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, чинним законодавством на даний час не передбачено.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у довідці форми №122 посилання на первинні документи відсутні.
Згідно Порядку для підтвердження роботи в зоні відчуження до заяви додається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка за період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Для підтвердження періодів роботи можуть прийматись документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 №51 «Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, це військовий квиток, де зазначено період роботи, населений пункт, об`єкт чи номер зони, в яких особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження, в яких зазначено кількість днів роботи в зоні і населений пункт (об`єкт) чи кратність.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що зазначені вище документи позивачем не були надані.
Так, документами, що підтверджують періоди роботи в зоні відчуження можуть слугувати також: первинні довідки, первинний табель обліку робочого часу, дорожні листки та інші первинні документи, які містять відмітки підприємств, установ, організацій, в складі яких виконувались роботи та які були розташовані в зоні відчуження.
У виключних випадках для підтвердження періодів роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС можуть прийматись виписки з особових рахунків про здійснення підвищеної оплати праці за умови, що в особових рахунках зазначено за скільки днів здійснено підвищену оплату.
Право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з липня 1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно довідки форми № 122 від 04.01.2017 № 9, виданої Виробничим підрозділом Моторванне депо Чернігів регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», в якій вказано участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 30.04.1986 по 30.04.1986, з 30.10.1986 по 30.10.1986 та в годинах: червень 1992 року -0,6 годин, липень 1992 року -0,6 годин, серпень 1992 року -0,3 години, жовтень 1992 року - 0,3 години, листопад 1992 року - 0,3 години.
Окрім зазначеного, звертає увагу на те, що в матеріалах справи є копія карти дозиметричного контролю в якій не вказано дату її складання, вона не завірена печаткою, та не затверджена посадової особою, та в якій зазначено час роботи позивача в зоні в годинах: 30.04.1986-1,3 години, 30.10.1986-0,3 години.
Колегія суддів також зазначає, що постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43, якою передбачено, що для працівників, які виконувати роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні радіоактивного випромінювання був встановлений 6-годинний робочий день.
Також, населені пункти зони відчуженні в картці дозиметричного контролю та в довідці форми №122 не вказано, у зв`язку з чим неможливо встановити перебування позивача 1 день (30 квітня 1986 року) та 1 день (30 жовтня 1986 року) у зоні відчуження, оскільки з наданих документів незрозуміло, в яких населених пунктах перебував ОСОБА_1 .
Отже, не підтверджується твердження про перебування позивача у зоні відчуження 1 день - 30.04.1986 р. , та 1 день - 30.10.1986 р., оскільки карткою дозиметричного контролю підтверджено тільки 1,6 години перебування в зоні відчуження
Окрім зазначеного вище, інші первинні документи (табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні, посвідчення про відрядження, наряд - завдання та інше) про підтвердження факту перебування в зоні відчуження позивачем не надано.
Відповідно до особових рахунків за 1992 рік на виконання «Приказа о доплате зарплати в 30 км. Зоне» від 29.10.1992 №170 в жовтні 1992 року була проведена доплата за роботу у 30 км. Зоні в 1986 році із розрахунку 100% тарифної ставки і окладів, діючих в 1986 ропі.
Розрахунок оплати праці проведено у «Відомості нарахування доплати в 1992 році з перебування в 30 км. зоні робітникам депо за 1986 рік згідно даних карток дозиметричного контролю» пропорційно часу фактичного перебування в 30 км. зоні.
Час фактичного перебування в зоні відповідає часу, зазначеному в картах дозиметричного контролю, які не затверджені посадовими особами та не завірені.
Колегія суддів зазначає, що оскільки наказ датований 1992 роком, тому не може бути первинним документом та взятий уваги як доказ перебування позивача у зоні відчуження.
Інших документів, які б підтвердили факт перебування позивача в 30 км. Зоні до зустрічної перевірки не надано, тому призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає у відповідача.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що наданими позивачем документами не підтверджується відпрацювання позивачем 6 годинного робочого дня, а тому позов задоволенню не підлягає.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповній мірі досліджено всі обставини справи у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому постанова Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 травня 2017 року підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 2, 41, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - задоволити.
Постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 травня 2017 року скасувати.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.
(Повний текст виготовлено 18 липня 2017 року).

Головуючий суддя:

Судді:
Головуючий суддя Костюк Л.О.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.