Справа № 820/1730/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 р. № 820/1730/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: представника позивача - Шербатюк Ю.А.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про накладення арешту на кошти ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, Головне управління ДФС у Харківській області з адміністративним позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд: накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 ( рнокпп НОМЕР_1) № НОМЕР_2 (українська гривня), № НОМЕР_5 (українська гривня) відкритих в ПАТ МЕГАБАНК", МФО 351629, та № НОМЕР_3 (українська гривня), № НОМЕР_4 (українська гривня), № НОМЕР_6 (українська гривня) відкритих в Харківському ГРУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв'язку з відмовою платника податків в реалізації контролюючим органом права на проведення фактичної перевірки - відмовою у допуску відповідних посадових (службових) осіб до проведення перевірки, заступником начальника Головного управління ДФС у Харківській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яке надіслано на адресу відповідача. З метою реалізації прав, наданих контролюючому органу статтею 20 Податкового кодексу України, у зв'язку з відмовою відповідача у виконанні обов'язків, встановлених чинним законодавством, невиконання законних вимог посадових осіб податкової інспекції, просить накласти арешт на кошти відповідача, що знаходяться на відкритих рахунках у банківських установах шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, просив заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі з огляду на доводи, які викладені в позові.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом. У зв'язку з тим, що наказ на проведення перевірки вже вичерпано у часі, вважав, що такий не породжує правових наслідків для платника податків, як і обов'язку допустити посадових осіб контролюючого органу до перевірки. Крім того, представник відповідача акцентував увагу суду, що, в силу приписів ПК України, арешт коштів на рахунках платника податків є у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування та зазначив, що застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, водночас у судовому порядку останній не було підтверджено, оскільки ухвалою суду від 27.04.2017 було закрито провадження по справі №820/1718/17 за поданням Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до наказу в.о. начальника Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 1289 від 31.03.2017 року призначено з 04.04.2017 року провести фактичну перевірку господарського об'єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює діяльність СГ-ФО ОСОБА_3 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_1) (а.с. 12).

На підставі наказу видані направлення на перевірку від 31.03.2017 р. №1966 та № 1967 (а.с.10-11).

Зазначений наказ та відповідні дії контролюючого органу було оскаржено платником податків у судовому порядку.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2017 р. по справі № 820/1757/17, яка, згідно відомостей автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" була залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2017 р., отже, є такою, що набрала законної сили, у задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та скасування наказу було відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, в рамках розгляду справи № 820/1757/17, судом було встановлено, що посадові особи відповідача не були допущені до проведення перевірки, про що ними було складено акт недопуску до проведення фактичної перевірки № 626/20/40-14-10 від 13 квітня 2017 року.

Позивач відмовився від отримання акту недопуску до проведення фактичної перевірки та надання пояснень, від отримання копії наказу під розпис, від підпису в направленнях на перевірку, про що свідчить акт відмови від отримання акту недопуску до проведення фактичної перевірки та надання пояснень від 13.04.2017 №633/20-40-14-10. Вказані акти також містяться в матеріалах справи ( а.с.8-9).

На підставі звернення та доданих до нього матеріалів відділу перевірок платників податків ризикових категорій управління податкового аудиту ГУ ДФС у Харківській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФО-П ОСОБА_3, зважаючи на недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, заступником начальника ГУ ДФС у Харківській області 24.04.2017 було прийнято рішення № 4371/10/20-40-14-10 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 ( а.с.7).

ГУ ДФС у Харківській області звернулось до суду з поданням про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 Згідно ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 р., яка міститься в матеріалах справи, було закрито провадження по справі № 820/1718/17 за поданням Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, за наявності на час розгляду справи № 820/1718/17 в провадженні Харківського окружного адміністративного суду справи № 820/1757/17 за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій та скасування наказу.

Тобто, в рамках розгляду справи № 820/1718/17 за поданням Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків суд дійшов висновку про наявність у спірних правовідносинах спору про право, тобто предметом спору були правовідносини, існування яких стало передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, а саме: платник податків заперечував не лише щодо накладення адміністративного арешту, а й висловлював сумнів законності проведення перевірки взагалі.

Підставою подання позовної заяви про накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 ( рнокпп НОМЕР_1) № НОМЕР_2 (українська гривня), № НОМЕР_5 (українська гривня) відкритих в ПАТ МЕГАБАНК", МФО 351629, та № НОМЕР_3 (українська гривня), № НОМЕР_4 (українська гривня), № НОМЕР_6 (українська гривня) відкритих в Харківському ГРУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках, стала відмова платника податків від допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

По суті позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) ( пп. 75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки унормований ст. 80 ПК України.

Так, п. 80.1 ст. 80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів ( пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України).

За змістом п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

Згідно з п.94.1 ст.94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

З наведеної норми вбачається, що арешт майна платника є негативним наслідком дій платника та може бути застосовано з двох підстав: - якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або якщо платник податків відмовляється від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Разом з цим, підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, є універсальними та визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Відповідно до п. 94.4 ст. 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно з п. 94.6 ст. 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків. Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Законність вимоги щодо арешту коштів на рахунках платника податку на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України пов'язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Згідно з пп. 94.19.1 п. 94.1 ст. 94 ПК України припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв'язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Враховуючи вимоги ст. 94 ПК України, які визначають арешт коштів на рахунках платника податків у якості складової загального арешту майна, що відрізняється виключно процедурою застосування, застосування арешту коштів є можливим лише у разі існування арешту майна, застосованого згідно з п. 94.2 ст. 94 ПК України.

При цьому, накладення арешту на кошти платника податків у банку обмежено сумою податкового боргу такого платника.

Поряд з цим, як вже зазначалось вище, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2017 р. було закрито провадження по справі № 820/1718/17 за поданням Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Враховуючи те, що арешт майна відповідача, застосованого на підставі рішення заступника начальника ГУ ДФС у Харківській області 24.04.2017 № 4371/10/20-40-14-10 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 не підтверджено судом, у даних спірних правовідносинах суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування арешту коштів на рахунках відповідача, оскільки такий арешт є складовою загального арешту майна.

Щодо визначеного контролюючим органом способу накладення арешту на кошти платника, а саме: шляхом зупинення видаткових операцій, суд зазначає, що статтею 94 Податкового кодексу України унормовано можливість прийняття рішення виключно про арешт коштів на рахунку платника податків, проте можливість прийняття рішення про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків приписами цієї статті не передбачена.

У свою чергу, суд звертає увагу, що законодавцем згадано про такий захід податкового примусу як зупинення видаткових операцій на рахунках платника ( п. 20.1.31, 20.1.32 ст.20, п.89.4 ст.89, п.91.4 ст.91 Податкового кодексу України), але не визначено, що відмова від проведення перевірки є приводом для його застосування.

Отже, в ході розгляду справи позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено наявність підстав для накладення арешту на кошти, які перебувають на рахунках фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 ( рнокпп НОМЕР_1) № НОМЕР_2 (українська гривня), № НОМЕР_5 (українська гривня) відкритих в ПАТ МЕГАБАНК", МФО 351629, та № НОМЕР_3 (українська гривня), № НОМЕР_4 (українська гривня), № НОМЕР_6 (українська гривня) відкритих в Харківському ГРУ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", МФО 351533, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки судовим розглядом встановлено факт порушення заявленою суб'єктом владних повноважень вимогою прав та інтересів платника податків, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову Головного управління ДФС у Харківській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 160-163, 167, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Харківській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про накладення арешту на кошти - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 19 липня 2017 року.

Суддя Заічко О.В.