Справа № 812/521/17
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 липня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/521/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Секірської А.Г.,

за участі секретаря - Вакуленка А.В.,

представника позивача - не прибув;

представника відповідача - Артюхової Л.Т., довіреність від 22.02.2017 № 2187/12-14-10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у місті Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області про зобов'язання здійснити перерахунок щодо плати за користування земельними ділянками,

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2017 року ФОП ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області (далі - Відповідач, ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області) про зобов'язання здійснити перерахунок щодо плати за користування земельними ділянками, на обґрунтування якого послався на таке.

Позивач здійснює господарську діяльність на землях комерційного використання, розташованих за адресами: 1) АДРЕСА_2; 2) АДРЕСА_3. Також здійснює господарську діяльність на землях змішаного використання, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

30.01.2014, 29.01.2015 та 19.02.2016 позивачем подано до податкової інспекції декларації з земельного податку за звітні періоди 2014, 2015, 2016 роки відповідно.

Відповідно до статей 6-7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» під час проведення антитерористичної операції звільнити суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

На думку позивача, нормами Закону № 1669 та статті 30 Податкового кодексу України встановлено пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території, а саме щодо податку, який сплачується суб'єктами господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Статті 6 та 7 Закону № 1669 мають пряму дію та не вимагають додаткового отримання сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин. Позивач отримав відповідь Торгово - промислової палати України, в тексті якої підтверджено той факт, що статтею 6 Закону № 1669 оформлення сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин не вимагається.

Скориставшись своїм правом на звільнення від плати за користування земельними ділянками, позивачем подано уточнюючі декларації за 2014, 2015, 2016 роки по сплаті за користування земельними ділянками, згідно яких були зняті нарахування з плати за земельні ділянки за період дії норм Закону № 1669, проте відповідач так і не здійснив перерахунок за зобов'язаннями щодо плати за користування земельними ділянками.

На підставі викладеного позивач просив суд зобов'язати ДПІ в м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області здійснити перерахунок за період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року за зобов'язаннями ФОП ОСОБА_2 щодо плати за користування земельними ділянками з урахуванням уточнюючих декларацій за 2014, 2015, 2016 роки. Кошти, сплачені за користування земельними ділянками за цей період, вважати переплатою.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (арк.спр. 167), надав заяву від 29.06.2017 вх. № 15506/2017 про розгляд справи без його участі (арк.спр. 155).

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях від 29.05.2017 (арк.спр. 114-115) та письмових поясненнях від 13.07.2017 (арк.спр. 169-170), зазначила, що відповідно до Закону № 1669 платник податків не звільняється від обов'язку декларування податкових зобов'язань. Згідно з п.2.1 ст.2 та п. 7.3 ст.7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до Кодексу. Законом № 1669 не визначено порядок застосування вказаних у статтях 6 та 7 тимчасових заходів, прийняття такого закону не зумовило зупинення або зміну порядку адміністрування податків та зборів, права та обов'язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Закон № 1669, на думку відповідача, не змінив регулювання податкових відносин, які врегульовані спеціальним законом - Податковим кодексом України, який має вищу юридичну силу порівняно із Законом № 1669.

Також представник відповідача зазначила, що у відповідності до вимог п. 30.4 ст. 30 Податкового кодексу України податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету. Наказом Міністерства доходів і зборів України 30.12.2013 № 865 затверджено форму податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), зокрема, додаток 2 «Відомості про пільги на земельний податок з наявних площ земельних ділянок». Форма податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2015 № 560, також містить в собі графи щодо пільг, у яких зазначається розмір пільги відповідно до законодавства та/або рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яким пільгу надано. Наведені норми Податкового кодексу України не суперечать Закону № 1669, тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Позивачем не надано доказів на підтвердження припинення податкового зобов'язання щодо сплати земельного податку у відповідності до п. 37.3 ст. 37 Податкового кодексу України, крім того, в податкових деклараціях позивач жодним чином не визначає своє право на пільгу, тому дії відповідача щодо відмови від звільнення від сплати земельного податку з фізичних осіб позивача є законними.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд дійшов такого.

Судом установлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 14.06.2004 виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради Луганської області, що підтверджується витягом та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (арк. спр. 8, 9).

07.05.2007 між Сєвєродонецькою міською радою (орендодавець) та орендарями гр. ОСОБА_3, ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_4 укладено договір № 00 оренди земельної ділянки, відповідно до п.1 якого орендодавець на підставі рішення сесії Сєвєродонецької міської ради за № 969 від 19.04.2007 надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку - землі комерційного використання (під будівництво окремого входу до магазину промислових товарів), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; п.5 - нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить на період будівництва 1375,4 гривень, після завершення будівництва 6 876,74 гривень; п. 8 - договір укладено на 25 років строком по 19.04.2032 включно (арк.спр. 30 -31). Договір зареєстровано 22.05.2007 (арк.спр.31 зв.).

22.05.2007 сторонами договору підписано акт передачі - прийняття земельної ділянки в натурі (арк.спр. 33).

17.07.2008 та 24.06.2009 сторонами договору укладено додаткові угоди № 1 та № 2 до договору від 07.05.2007 № 00 про зміну п. 5, п.9,11 договору (арк.спр. 34-35 зв.).

29.10.2009 між Сєвєродонецькою міською радою (орендодавець) та орендарями ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір № 61 оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець на підставі рішення сесії Сєвєродонецької міської ради за № 3344 від 22.07.2009 надає, а орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку - землі комерційного використання (під будівництво комп'ютерного залу та магазину з продажу лазерних дисків), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; п. 8 - договір укладено на 3 роки строком по 01.12.2011 включно, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк (арк.спр. 36-37). Договір зареєстровано 04.02.2010 (арк.спр. 37 зв.).

04.02.2010 сторонами договору підписано акт передачі - прийняття земельної ділянки в натурі (арк.спр. 38).

20.10.2011 та 22.05.2012 сторонами договору укладено додаткові угоди до договору від 29.10.2009 № 61 про зміну пунктів 1, 5, 9,11 договору (арк.спр. 39-41).

12.07.2003 між Сєвєродонецькою міською радою (орендодавець) та орендарями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір № 607 оренди земельної ділянки, відповідно до п. 1 якого орендодавець на підставі рішення виконкому Сєвєродонецької міської ради за № 766 від 13.05.2003 та рішення сесії Сєвєродонецької міської ради за № 736 від 22.05.2003 надає, а орендар набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; п.2.2 - договір укладається на строк до 12.07.2028 включно, починаючи з дати державної реєстрації договору (арк.спр. 42-43). Договір зареєстровано 12.07.2003 (арк.спр. 43).

01.02.2007, 29.08.2008 та 24.06.2009 сторонами договору укладено додаткові угод №№ 1,2,3, якими вносилися зміни до р.1, 2.3 договору (арк.спр. 1-3).

Протягом 2014-2016 років позивач подавав до контролюючого органу податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), а саме: від 19.02.2014 за 2014 рік, від 11.02.2015 за 2015 рік, від 22.02.2016 за 2016 рік, якими самостійно визначив грошові зобов'язання зі вказаного платежу (арк. спр. 137-138, 132-133, 126-127).

Позивачем сплачувалася орендна плата з квітня по грудень 2014 року, у 2015 році, у січні - лютому 2016 року, що підтверджується платіжними дорученнями (арк.спр. 62-69, 48-60, 46-47) та інтегрованою карткою платника податків за 2014 (арк.спр.117-121), за 2015 (арк.спр. 122-123) та 2016 (арк.спр. 124-125) роки.

17.02.2017 позивач подав до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, а 27.02.2017 - уточнюючі податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 та 2016 роки, в яких була зменшена сума орендної плати за період з квітня 2014 року по травень 2016 року на підставі ст. 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та зазначено показник " 0" у вказаний період (арк. спр. 135-136, 130-131, 128-129).

Позивач двічі звертався до начальника ДПІ у м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявами з проханням зробити перерахунок сплачених коштів за оренду земельної ділянки за період з квітня 2014 року по травень 2016 року та вважати їх переплатою (арк.спр. 11-21).

27.05.2016 ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області направила на адресу ФОП ОСОБА_2 лист вих. № 6360/12-14-13-01/20, в якому повідомила, що уточнююча податкова декларація з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2016 рік була прийнята, але без відображення в інтегрованій карточці платника в зв'язку з тим, що уточнююча декларація була заповнена невірно. А також у зв'язку з тим, що на сьогодні не розроблено порядок застосування статей 6-7 Закону № 1669 та не внесено відповідні зміни до Податкового кодексу України (арк.спр. 22-23).

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд керується таким.

Відповідно до положень статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Згідно з пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (далі - Закон № 1669) період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

Статтею 6 Закону № 1669 (в редакції, чинній до 08.06.2016) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (Закон № 1669) був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до вказаного Додатку в розділі "Луганська область" пункт "Міста обласного значення" під номером 13, зокрема, зазначено: м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада).

Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053" зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до Додатку в розділі "Луганська область" пункт "Міста обласного значення" під номером 13, зокрема, зазначено: м. Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада).

Пунктом 3 визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053".

Таким чином, місто Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада) є населеним пунктом, на території якого здійснювалась антитерористична операція, а відтак, позивач користується правом, встановленим статтею 6 Закону № 1669, щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування" (набув чинності 08.06.2016) внесено зміни до статті 6 Закону № 1669, а саме текст статті 6 викладено в такій редакції: "Звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Отже, статтею 6 Закону № 1669 (в редакції від 08.06.2016) звільнено суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, де зазначено, що Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" місто Сєвєродонецьк (Сєвєродонецька міська рада) не зазначено.

Тобто, відповідно до положень Закону № 1669 підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном стосовно конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції за період з 14.04.2014 по 07.06.2016.

При цьому вказані положення Закону № 1669 не є податковою пільгою, що розповсюджується на позивача, не є правом позивача, реалізація якого залежить від дотримання певної процедури, а є спеціальною нормою закону, яка для суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об'єктивних обставин - проведення антитерористичної операції - скасовує дію підстав для сплати певного податку (орендної плати), що відповідає принципу соціальної справедливості, що закріплений в підпункті 4.1.6. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України, та положенням пункту 56.21. статті 56 Податкового кодексу України.

Таким чином, в силу Закону № 1669 ФОП ОСОБА_2 у період з 14.04.2014 по 07.06.2016 звільнений від плати за користування земельними ділянками в місті Сєвєродонецьку (Сєвєродонецька міська рада).

Крім того, позивач 15.03.2016 звертався з заявою до Торгово - промислової палати України про надання роз'яснень чи потрібно отримувати сертифікат про настання обставин непереборної сили для застосування статей 6, 7 Закону № 1669 (арк.спр. 11), на яку Торгово - промислова палата України надала відповідь від 22.03.2016 № 2194/05.0-5, що відповідно до статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності. Зазначеною нормою видача сертифіката про засвідчення форс-мажорних обставин не передбачається (арк.спр. 12).

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Скориставшись встановленим Законом № 1669 правом на звільнення від плати за користування земельними ділянками, позивач подав до контролюючого органу уточнюючі податкові декларації.

Щодо посилань позивача на те, що відповідач не здійснив перерахунок за зобов'язаннями щодо плати за користування земельними ділянками у зв'язку з поданням уточнюючих податкових декларацій суд зазначає таке.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, затверджено Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів (далі - Порядок № 787).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 787 цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Пунктом 3 Порядку № 787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника.

Отже, повернення коштів на рахунок платника можливе на підставі відповідної заяви платника.

Наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 № 1146, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 31 грудня 2015 року за № 1679/28124, затверджено Порядок взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (далі - Порядок № 1146).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1146 у разі наявності у платника податкового боргу повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1146 повернення помилково та/або надмiру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здiйснюється виключно на пiдставi заяви платника податку (за винятком повернення надмiру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фiзичних осiб, якi розраховуються органом ДФС на пiдставi поданої платником податків податкової декларації за звiтний календарний рiк шляхом проведення перерахунку за загальним рiчним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надмiру сплаченої суми протягом 1095 днiв вiд дня її виникнення.

З інтегрованої картки платника податків ОСОБА_2 за 2017 рік слідує, що в ній відображено уточнюючі декларації за 2014, 2015, 2016 роки, суми податкових зобов'язань з орендної плати зменшені відповідачем на підставі поданих платником уточнюючих податкових декларацій (арк. спр. 170-178). А станом на 30.06.2017 за платником рахується переплата з орендної плати за землю на суму 11 517,27 грн (арк. спр. 178 зв.). Крім того, позивачем надано акт від 09.06.2017 № 2062-97 звірки розрахунків з орендної плати з фізичних осіб, згідно з яким позитивне сальдо розрахунків становить 10626,86 грн (арк.спр. 160).

Отже, зараховуючи кошти в рахунок недоїмки, відповідач діяв відповідно до пункту 3 Порядку № 1146. Що стосується суми переплати, як зазначив суд, питання щодо її повернення може бути вирішено не інакше як за наявності відповідної заяви платника податків. Доказів того, що позивач звертався до контролюючого органу з такою заявою, суду не надано.

Відповідно до частин першої та другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного суд вважає дії відповідача правомірними, а позовні вимоги - такими, у задоволенні яких слід відмовити.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог у відповідності до статті 94 КАС України судові витрати, понесені позивачем, йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у місті Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області про зобов'язання здійснити перерахунок щодо плати за користування земельними ділянками відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 17 липня 2017 року.

Суддя А.Г. Секірська