Справа № 191/4383/16-ц (2/191/1354/16)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2017 рокусправа № 191/4383/16-ц (2/191/1354/16)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

представників сторін:

позивача : - не з'явився

відповідача: - Водяницька Л.Г. (дов.від 03.05.2017 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради

на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2017 р. у справі № 191/4383/16 (2/191/412/16)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області

про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів, -

ВСТАНОВИВ:

"13" вересня 2016 р. Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області в якому просило стягнути з управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради 792 916, 82 грн. збитків за пільгове перевезення пасажирів та витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 11893, 75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправним не відшкодуванням витрат понесених залізницею у зв'язку з перевезенням пільгової категорії пасажирів.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2017 р. у справі № 191/4383/16 (2/191/412/16) адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про стягнення збитків за пільгове перевезення пасажирів - задоволено частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради Дніпропетровської області збитки за пільгове перевезення пасажирів в розмірі 47101,87 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено що між сторонами по справі укладено договір про надання пільгового проїзду окремим категоріям громадян та компенсаційні виплати за наданий пільговий проїзд. В подальшому сторонами укладено додаткову угоду, якою визначено ціну договору на 2015 рік. Згідно до матеріалів справи за 2015 рік, відповідачем сплачено компенсаційні виплати не в повному розмірі. На підставі аналізу норм чинного законодавства суд дійшов висновку, що загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Наведене обумовило прийняття рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду, Управлінням праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2017 р. у справі № 191/4383/16 (2/191/412/16) в частині стягнення з відповідача судових витрат, як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що відповідач є бюджетною установою, та відповідно, не може брати на себе зобов'язання без відповідного бюджетного асигнування, оскільки це є порушенням бюджетного законодавства.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з'явились представники позивача. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників позивача суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез'явлення в судове засідання представників позивача не перешкоджає розгляду скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 01.01.2010 року між сторонами був укладений договір № 22/2ПР/Дн-1-11275/Ню про надання пільгового проїзду Державним Підприємством "Придніпровська залізниця" окремим категоріям громадян та компенсаційних виплат за наданий пільговий проїзд. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 даного договору предметом є відносини сторін щодо компенсації пільгового проїзду окремих категорій громадян, які мають відповідні пільги, встановлені законодавством України, пільгового проїзду у залізничному транспорті, за рахунок субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам компенсаційних виплат, передбачених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, або з урахуванням ст.. 46 Бюджетного кодексу України, та чинних постанов Кабінету Міністрів України. Згідно з умовами Договору "Перевізник" за власний рахунок здійснює перевезення окремих категорій громадян, які мають відповідні пільги у залізничному транспорті, а "Платник" здійснює компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Відповідно до п.п. 2.3.1., 3.1 договору платник зобов'язується передбачити у своєму бюджеті в необхідних обсягах кошти, які будуть спрямовані на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Ціна договору в будь-якому разі складає фактичні збитки перевізника від перевезень окремих категорій громадян, що мають відповідні пільги, за бажанням сторін може встановлюватись на певний період кожного року шляхом укладання додаткової угоди.

На підставі зазначеного між сторонами у 2015 року було укладено додаткову угоду №2 (яка є невід'ємною частиною договору) до Договору № 22/2ПР/Дн-1-11275/Ню д.ч. від 01 січня 2010 року. Відповідно до п. 2 додаткової угоди №2 ціна договору на 2015 рік складає 831 630, 00 грн.

Відповідачем за 2015 року виплачено суму згідно додаткової угоди до договору № 22/2ПР/Дн-1-11275/Ню д.ч. від 01 січня 2010 року в розмірі 36 0611, 13 грн., а саме: 12.05.2015 року в сумі 36 382, 51 грн., 12.05.2015 року в сумі 75 518, 25 грн., 12.05.2015 року в сумі 82 114, 70 грн., 08.07.2015 року в сумі 80 851, 52 грн., 08.07.2015 року в сумі 25 744, 14 грн..

Отже за 2015 рік відповідачем не сплачено ПАТ "Укрзалізниця" 471018, 87 грн.

З вимогою про стягнення недоплаченої суми компенсації, позивач звернувся до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Частиною 5 ст.9 Закону України "Про залізничний транспорт " встановлено, що для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Згідно з пунктами 2, 3, 5, 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів). Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення). Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Відповідно до пункту 6 Порядку фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Частинами першою, третьою та четвертою статті 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

З наведеного вбачається, що загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

З огляду на викладені вищі норми, а також враховуючи часткову сплату відповідачем по укладеним угодам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача збитків за пільгове перевезення пасажирів в розмірі 471018-87 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо непогодження з рішенням суду першої інстанції в часині стягнення судового збору з відповідача спростовуються приписами ст. 94 КАС України, якими передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Посилання на порушення приписів Бюджетного кодексу України, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що питання виконання оскаржуваного судового рішення лежать поза межами апеляційного перегляду обґрунтованості та правомірності прийняття судового рішення по суті заявлених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості винесеного судового рішення, та не дають підстав передбачених ст.. 202 КАС України, для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2017 р. у справі № 191/4383/16 (2/191/412/16) - залишити без задоволення.

Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2017 р. у справі № 191/4383/16 (2/191/412/16) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко