Справа № 464/3596/17
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/3596/17
пр.№ 2-а/464/267/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань Тучапець І.Б.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Матвійчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова адміністративний позов ОСОБА_2 до Галицького об'єднання Управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення певних дій,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання протиправними дії Галицького об'єднання Управління Пенсійного фонду України м.Львова щодо відмови у призначенні йому відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Крім того, просить зобов'язати відповідача призначити та виплатити відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову покликається на те, що 08 лютого 2017 року звернувся до відповідача із заявою про виплату йому при призначенні пенсії за віком грошової допомоги в розмірі десяти мінімальних пенсій станом на день її призначення відповідно до п.7-1 Розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак, відповідач йому відмовив з посиланням на існуючий порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення допомоги та її виплату. Оскільки, Розділом І «Освіти» постанови КМУ № 909 посада керівника фізичного виховання, яку обіймає позивач, не передбачена, тому вказаний період роботи не враховується до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, а відтак відсутні підстави для застосування п.7-1 Розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне старування». Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки відповідно до трудової книжки його стаж складає понад 35 років на посадах, передбачених п.п.«е», «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважає, що має право на отримання грошової допомоги, оскільки працюючи на посаді керівника фізичного виховання за суміщенням з посадою викладача, маючи педагогічне навантаження має право на призначення цієї виплати. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги повністю та просять такі задовольнити з доводів, викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача Матвійчук Н.М., діючи згідно довіреності №10 від 06.06.2017, позов заперечила, просить відмовити, оскільки пенсія позивачу виплачується відповідно до норм чинного законодавства. Зазначила, що з записів трудової книжки вбачається, що позивач працює керівником фізичного виховання у Державному навчальному закладі "Новояворівське вище професійне училище". Оскільки Розділом 1 "Освіта" постанови Кабінету Міністрів України №909 від 04.11.1993 не передбачена посада керівника фізичного виховання, тому період роботи позивача не враховується до стажу, що дає право для виплати грошової допомоги позивачу. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач 26.08.1981 прийнятий на посаду викладача фізичної культури у Шкловське технічне училище, котре перейменоване в Новояворівське середнє професійно-технічне училище №65. 01.09.1981 позивач переведений на посаду керівника фізичного виховання.

З'ясовано, що позивач перебуваючи на посаді керівника фізичного виховання безпосередньо брав участь у навчально-виховному процесі як викладач фізичного виховання, його кваліфікаційна категорія «спеціаліст вищої категорії», педагогічне звання «старший викладач» із щорічним педагогічним навантаженням.

Педагогічний та страховий стаж позивача за час роботи складає 31 років, що підтверджується записами трудової книжки, атестаційними листами, довідками, що свідчить про те, що позивач успішно проходив атестацію за період роботи керівником фізичного виховання та як викладач фізичної культури.

У жовтні 2016 року позивачу призначена пенсію за віком. На день призначення пенсії позивач працював в ДНЗ «Новояворівське вище професійне училище», де продовжує працювати.

Встановлено, що листом № В-8 від 14.02.2017 відповідач відмовив позивачу у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення в зв'язку з тим, що згідно записів трудової книжки позивач з 01.09.1981 працює керівником фізичного виховання у державному навчальному закладі «Новояворівське вище професійне училище», тобто за відсутності наявного педагогічного стажу, який дає право на вихід на пенсію за вислугою років часу його роботи на посаді керівника фізичного виховання.

Відповідно до статті 1 Закону України від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР «Про професійно-технічну освіту» (далі - Закон № 103/98) законодавство України про професійно-технічну освіту базується на Конституції України і складається з Закону України «Про освіту», цього Закону та інших нормативно-правових актів.

При цьому Закон України «Про освіту» застосовується в частині, що не врегульована спеціальним законом.

Спеціальним законом, що визначає права, обов'язки та соціальні гарантії педагогічних працівників професійно-технічного навчального закладу є Закон України «Про професійно-технічну освіту».

Відповідно до статті 45 цього Закону до педагогічних працівників професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти належать викладачі, вихователі, майстри виробничого навчання, старші майстри виробничого навчання, інструктори виробничого навчання, методисти, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники професійно-технічних навчальних закладів та інші працівники, які беруть безпосередню участь у навчально-виховній роботі.

Вимоги до педагогічного працівника визначаються кваліфікаційною характеристикою, що затверджується Міністерством праці та соціальної політики України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері професійно-технічної освіти.

Для визначення відповідності педагогічного працівника займаній посаді, рівня його кваліфікації проводиться атестація.

Згідно із статтею 18 Закон України «Про професійно-технічну освіту» вище професійне училище належить до професійно-технічних навчальних закладів.

Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 посада керівника фізичного виховання відноситься до педагогічних.

Держава забезпечує педагогічним працівникам професійно-технічних навчальних закладів та установ професійно-технічної освіти пенсію за вислугу років за наявності стажу безперервної педагогічної роботи не менше ніж 25 років (частина 2 статті 47 Закону № 103/98).

Згідно із пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального захисту при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджений у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 віднесено у вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах посади директорів, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старших майстрів виробничого навчання, майстрів виробничого навчання, викладачів, педагогів професійного навчання, практичних психологів, соціальних педагогів, керівників гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до примітки 3 вказаного Переліку, робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

В період роботи позивача до 1992 року діяв Перелік установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, що є додатком до постанови Ради Міністрів від 17 грудня 1959 року № 1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров'я та сільського господарства».

Як вбачається з наявних в матеріалах справи атестаційних листів, довідок, (а.с.13, 14, 15-16, 17) позивач, працюючи з 26.08.1981 на посаді викладача фізичного виховання, а подальшому з 01 вересня 1981 року - на посаді керівника фізичного виховання, весь час безпосередньо брав участь у навчально-виховному процесі як викладач фізичного виховання, мав педагогічне навантаження, за що отримував додаткову оплату, виконував посадові обов'язки у тій самій установі освіти, у той самий проміжок часу, що був відведений для основної роботи, отримуючи при цьому дооплату за суміщення, за педагогічну (викладацьку) роботу, яка включається до розрахунку та обчислення середньої заробітної плати в повному обсязі, сплачуючи при цьому відповідні відрахування та податки, та користувався усіма правами, обов'язками і відповідно і пільгами, передбаченими законодавством для посад, які займав.

Вказані обставини, на думку суду, на відміну від роботи за сумісництвом, дають право врахувати час роботи позивача за суміщенням посади викладача фізичного виховання за період з 01.09.1981 року по жовтень 2016 року, який в свою чергу буде достатній для призначення йому спірної виплати.

Крім того, відповідач не спростував інформацію, що ОСОБА_2 здійснював викладацьку діяльність з щорічним педагогічним навантаженням менше 360 годин і як наслідок не обіймав посаду, що відноситься до переліку посад, робота на яких дає право на зарахування стажду до вислуги років.

Отже, оскільки з заробітної плати позивача роботадавцями постійно утримувались та сплачувались до Пенсійного фіонду України страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому дії відповідача є прямим втручання у право на мирне володіння особистим майном (грошовою виплатою), яка повинна бути виплачена позивачу. При наявності 30 років роботи на посаді, яка дає право на пенсію за вислугу років, в тому числі й на посаді керівника фізичного виховання і викладача, при виході на пенсію за віком позивачу повинні виплатити з державного бюджету десять місячних пенсій.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам призначення і виплату пенсії відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, або часткової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуюче вищевикладене, з урахуванням всіх доводів сторін, досліджених документів, суд вважає, що порушене право позивачява підлягає захисту, відмова відповідача у виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення в зв'язку з незарахуванням позивачу стажу роботи на посаді керівника фізичного виховання є безпідставною. Тому позов ОСОБА_2 слід вважати обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

До того ж, при вирішенні даного позову суд бере до уваги, що у даному випадку обов'язок доведення законності дій суб'єкта владних повноважень покладено саме на відповідача, який жодного доказу на підтвердження цього суду не надав.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України і сплачений позивачем судовий збір в сумі 1280 грн. підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 69-71,159-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Галицького об'єднання Управління Пенсійного фонду України м.Львова щодо відмови у призначенні ОСОБА_2 відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Зобов'язати Галицьке об'єднання Управління Пенсійного фонду України м.Львова призначити та виплатити ОСОБА_2 відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Стягнути з бюджетних асигнувань Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1280 гривень.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом 10 днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду через Сихівський районний суд м.Львова.

Суддя О.Ю.Горбань