Справа № 817/859/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2017 р.Р і в н е 817/859/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник ОСОБА_1 відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Корецького відділення Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області № від 24.11.2016. В подальшому, збільшивши свої позовні вимоги, додатково просив визнати протиправною і скасувати податкову вимогу №16475-17 від 12.12.2016.

Позовні вимоги в повному обсязі були підтримані представником позивача в судовому засіданні та обґрунтовані тим, що 31.08.2016 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 Відповідно до цього, з вказаної дати ліцензія, видана йому на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, підлягала анулюванню, а він втрачав обов'язок подавати звітність з акцизного податку. Також доводив, що відповідач зняв позивача з податкового обліку 31.08.2016, а тому не мав правових підстав виносити податкове повідомлення-рішення про нарахування позивачу штрафних санкцій за неподання (несвоєчасне подання) звітності з акцизного податку за вересень та жовтень 2016 року та, відповідно, виставляти податкову вимогу на суму таких штрафних санкцій, як на суму податкового боргу. За наведеного, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 07.07.2017 не прибула. В судовому засіданні 20.06.2017 - позов не визнала, суду пояснила, що ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, видана позивачу 20.05.2016, анульована розпорядженням ГУ ДФС у Рівненській області №475-р від 30.11.2016 на підставі заяви позивача від того ж числа. Таким чином, позивач мав обов'язок подавати звітність з акцизного податку і у вересні, і у жовтні 2016 року. Так як вказана звітність була подана несвоєчасно, то йому правомірно нараховані штрафні санкції відповідним податковим повідомленням-рішенням. Також заперечувала факт зняття позивача з податкового обліку 31.08.2016. За наведеного, просила в позові відмовити повністю.

Дослідженням письмових доказів по справі, суд встановив наступне.

22.04.2016 проведено державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (інд.код.НОМЕР_1)(а.с.44-45).

27.05.2016 ГУ ДФС у Рівненській області видало підприємцю ОСОБА_2 ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пиво) НОМЕР_3 від 20.05.2016 зі строком дії з 27.05.2016 по 26.05.2017 (а.с.33).

31.08.2016 державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис №3002411 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.15).

Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджено, що 31.08.2016 проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.51-53).

Також згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманих на офіційному сайті Міністерства юстиції України /https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch/ фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 знято з обліку в Головному управлінні регіональної статистики та в Рівненській ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області (Корецьке відділення) 31.08.2016 (а.с.54-56).

За даними податкової звітності позивача, підприємницьку діяльність він здійснював лише травні-серпні 2016 року (а.с.57-58).

29.11.2016 відповідачем зареєстровано, як подані ПП ОСОБА_2, декларацію акцизного податку за вересень 2016 року та декларацію з акцизного податку за жовтень 2016 року з нульовими показниками (а.с.42-43).

30.11.2016 розпорядження начальника ГУ ДФС у Рівненській області №475-Р анульовано ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пиво) НОМЕР_2 від 20.05.2016, видану підприємцю ОСОБА_2 (а.с.41).

До того, а саме 24.11.2016, головним державним ревізором інспектором Корецького відділення Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області складено Акт про результати камеральної перевірки звітності по акцизному податку ПП ОСОБА_2 за №111/17-08/НОМЕР_1 (а.с.31-32).

Актом констатовано, що згідно з наявною в базах даних інформацією, ПП ОСОБА_2 не подав до Корецького відділення Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області податкову звітність з акцизного податку за вересень-жовтень 2016 року, чим порушив вимоги пункту 1223.1 статті 223 Податкового кодексу України.

На підставі таких висновків 24.11.2016 Рівненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області (Корецьке відділення) винесла податкове повідомлення-рішення №, яким на підстав підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України застосувала до ПП ОСОБА_2 штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 2010 грн. за платежем «акцизний податок» (а.с.6,34). Згідно з відміткою про отримання, податкове повідомлення-рішення було вручене позивачу 29.11.2016.

Позивач скористався процедурою апеляційного узгодження, подавши 09.12.2016 скаргу до ГУ ДФС у Рівненській області, рішенням першого заступника начальника якої від 07.02.2017 скаргу позивача залишено без задоволення (а.с.7-9,19-20).

25.02.2017 позивач склав скаргу до ДФС України, рішенням першого заступника голови якої від 26.04.2017 скаргу позивача залишено без розгляду (10-11,19-20).

До того, а саме, 12.12.2016 Рівненська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області (Корецьке відділення) виставила ОСОБА_2 податкову вимогу №16475-17, якою повідомила, що станом на 11.12.2016 сума його податкового боргу, як платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 2040,00 грн., у тому числі за платежем «акцизний податок» штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 2010 грн. (а.с.29).

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

При цьому суд виходив з такого.

Відповідно до положень підпункту 212.1.11. пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України платниками акцизного податку є особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

За правилами пунктів 223.1, 223.2 статті 223 Податкового кодексу України, базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю; платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5-1, 215.3.5-2, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу.

Форма декларації акцизного податку та Порядок заповнення та подання декларації акцизного податку затверджені наказом Міністерства фінансів України №14 від 23.01.2015, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №105/26550.

За правилами пункту 2 розділу I зазначеного Порядку (в редакції, чинній на час існування відповідних правовідносин), декларація складається та подається особами, визначеними статтею 212 розділу VI Кодексу як платники акцизного податку. Платники заповнюють та подають розділи та додатки до Декларації лише щодо тих операцій, які вони здійснюють і за якими у них виникають податкові зобов'язання із сплати акцизного податку, про що робиться відповідна відмітка у колонці "Ознака подачі" на останньому аркуші Декларації. Платник відповідно до підпункту 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 розділу VI Кодексу - суб'єкт господарювання роздрібної торгівлі, який здійснює реалізацію підакцизних товарів, заповнює та подає лише розділ Ґ та додаток 6 до Декларації.

В силу вимог пункту 4 розділу III зазначеного Порядку (в редакції, чинній на час існування відповідних правовідносин), платник, який має діючі (у тому числі призупинені) ліцензії на право провадження діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством, зобов'язаний подавати Декларацію за кожний звітний (податковий) період незалежно від того, чи провадив такий платник господарську діяльність у цьому періоді.

В свою чергу, правовідносини, що пов'язані з видачею, призупиненням, анулюванням ліцензій врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 та Тимчасовим порядком видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №493 від 13.05.1996 (зі змінами і доповненнями).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

В свою чергу, за правилами статті 15 цього Закону, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій. Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання. Ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання.

При цьому, за правилами частини тридцять першої цієї статті, ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі: заяви суб'єкта господарювання; рішення про скасування державної реєстрації суб'єкта господарювання; несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії; рішення суду про встановлення факту незаконного використання суб'єктом господарювання марок акцизного податку (стосовно імпортерів); рішення суду про встановлення факту торгівлі суб'єктом господарювання алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку; рішення суду про встановлення факту переміщення суб'єктом господарювання алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем; порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях. Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб'єктом господарювання письмового розпорядження про її анулювання.

Відповідно до вимог пункту 44 Тимчасового порядку видачі ліцензій на право імпорту, експорту, оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №493 від 13.05.1996, у разі скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності видана ліцензія втрачає чинність.

Згідно з підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування акцизним податком є реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Реалізація суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування (підпункт 14.1.212 пункту 14.1 статті 14).

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 6 Податкового кодексу України встановлено, що платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обов'язок подавати декларацію акцизного податку у платника виникає за кожний звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог Кодексу.

А відповідно до пункту 49.2 -1 цієї статті платники, які мають діючі (у тому числі призупинені) ліцензії на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством, зобов'язані за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації незалежно від того, чи провадили такі платники господарську діяльність у звітному періоді.

При цьому, як вже зазначалося, за підпунктом 212.1.11. пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України платниками акцизного податку є особи - суб'єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

Відповідно до частини першої статті 55 Господарського кодексу України, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків передбачених законодавством.

За правилами частини першої статті 58 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом. А за правилами частини першої статті 128 цього Кодексу громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Стаття 59 цього Кодексу містить відсилочну норму, за якою припинення суб'єкта господарювання здійснюється відповідно до закону.

Таким законом є Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-IV від 15.05.2003, в силу вимог частини третьої статті 46 якого, фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Таким чином, якщо особа втратила статус суб'єкта господарювання, а відповідно до цього і статус платника акцизного податку, та припинила здійснювати будь-яку господарську діяльність, в тому числі і діяльність, яка ліцензується, така особа втратила і обов'язок подавати декларацію акцизного податку. Більше того, видана такій особі ліцензія на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією вважається такою, що втратила чинність.

За наведеного, суд приходить до висновку, що висновки відповідача про те, що позивач, щодо якого 31.08.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності, мав обов'язок подавати звітність з акцизного податку за вересень та жовтень 2016 року, є безпідставними.

Окремо суд зауважує на ту обставину, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 31.08.2016 позивача знято з податкового обліку в Рівненській ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області (Корецьке відділення) у зв'язку з проведенням державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Таким чином, відповідачу достеменно було відомо про наявність правових підстав для анулювання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пиво) НОМЕР_3 від 20.05.2016, попередньо виданої підприємцю ОСОБА_2

При цьому, в силу вимог частини тридцять першої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995, обов'язок прийняти рішення про анулювання ліцензії покладений саме на відповідача.

Таке рішення було прийняте відповідачем лише 30.11.2016, тобто по спливу трьох місяців з дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності позивача.

В той же час, несвоєчасне прийняття відповідачем рішення щодо анулювання ліцензії позивача не може розглядатися як належна правова підстава для притягнення останнього до відповідальності за невиконання обов'язку подавати звітність з акцизного податку за ті періоди, які охоплені фазою такої затримки.

За наведеного, суд приходить до висновку, що нарахування позивачу штрафних санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням за невиконання ним у вересні та жовтні 2016 року обов'язку подавати звітність з акцизного податку, є протиправним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення № від 24.11.2016, яким до ПП ОСОБА_2 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 2010 грн. за платежем «акцизний податок» не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає скасуванню судом.

З цих же підстав та з врахуванням того, що за правилами пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження, і протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою, протиправною є податкова вимога №16475-17 від 12.12.2016, виставлена позивачу під час процедури адміністративного оскарження.

За правилами частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (Корецьке відділення) № від 24.11. 2016, згідно якого до ПП ОСОБА_2 застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2040 грн. з акцизного податку.

Визнати протиправною і скасувати податкову вимогу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (Корецьке відділення) №16475-17 від 12.12. 2016, згідно якого повідомлено ОСОБА_2 про те, що станом на 11.12.2016 сума його податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями складає 2040 грн.

Присудити на користь позивача - ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Суддя Друзенко Н.В.