Справа № 820/1016/17
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 липня 2017 року м. Київ К/800/23365/17
Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості про визнання протиправними або скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд. Вказує на те, що висновок судів не відповідає фактичним обставинам справи.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. На підставі акту розслідування Харківський міський центр зайнятості видав наказ від 29 грудня 2016 року № 1891, який є предметом оскарження, про повернення коштів, виплачених позивачу як допомога по безробіттю, за період з 8 серпня 2016 року по 6 грудня 2016 року в сумі 6888,69 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з правомірності оскаржуваного рішення, оскільки позивач під час отримання статусу безробітного відносився до зайнятого населення, а отже не мав права на зазначену допомогу.

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, є безпідставні.

Пунктом 1 статті 4 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення» встановлено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до частини другої та третьої статті 36 Закону України від 2 березня 2000 року №1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Як зазначено судами, 22 серпня 2014 року ОСОБА_1 був призваний Жовтневим районним військовим комісаріатом м. Харкова до лав Збройних Сил України, проте 21 січня 2015 року самовільно залишив військову частину, з метою ухилення від військової служби, куди не повертався до 23 травня 2016 року. Дворічанським районним судом Харківської області 14 вересня 2016 року був винесений вирок про скоєння позивачем злочину за частиною першою статті 408 Кримінального Кодексу України.

Наказом командира військової частини Польова пошта НОМЕР_1 від 28 жовтня 2016 року №233 позивач був виключений зі списків особового складу військової частини на підставі наказу від 28 жовтня 2016 року № 119-РС та вироку суду.

З урахуванням зазначених обставин, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку, що оскільки позивач виключений зі списків особового складу на підставі наказу лише з 28 жовтня 2016 року, то на момент звернення до Харківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, він відносився до зайнятого населення, у розумінні положень пункту 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», а тому не набув права на отримання допомоги по безробіттю.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості Державної служби зайнятості про визнання протиправними або скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Касаційну скаргу та додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець