Справа № 823/367/17
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/367/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О.А.; Суддя-доповідач: Сорочко Є.О.
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сорочко Є.О.

суддів: Земляної Г.В.

Мельничука В.П.

за участю секретаря Грисюк Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Колос Чигиринщини" на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Колос Чигиринщини" до державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко Оксана Анатоліївна, Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, за участю третіх осіб без самостійних вимог - ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Колос Чигиринщини" (далі - ПП "Колос Чигиринщини") звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області Грицаєнко О.А., Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - номер запису про інше речове право 15864686, дата та час державної реєстрації 17 березня 2016 року про проведення державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,7216 га, кадастровий номер НОМЕР_1, належної ОСОБА_5 за ТОВ сільськогосподарське підприємство «Нібулон» на підставі договору оренди землі від 18.02.2010 р.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На вказану постанову ПП "Колос Чигиринщини" подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 3,721 га, кадастровий номер НОМЕР_1 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2.

Між ОСОБА_5 (орендодавець) та ТОВ сільськогосподарське підприємство «Нібулон» укладено договір оренди землі від 18.02.2010 р. (земельної ділянки площею 3,7216 га, кадастровий номер НОМЕР_1).

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 р. по справі №2а-4126/11/1470 за позовом ТОВ сільськогосподарського підприємства «Нібулон» до відділу Держкомзему в Чигиринському районі про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, - зобов'язано відділ Держкомзему в Чигиринському районі Черкаської області здійснити державну реєстрацію договорів оренди землі, зокрема від 18.02.2010 р. щодо земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_3, який уклали ТОВ СП «НІБУЛОН» і власник земельної ділянки - ОСОБА_5 Вказане рішення суду набрало законної сили 04.07.2011 р., однак в зазначеній частині до 17.03.2016 р. виконане не було.

Як вбачається з матеріалів справи, після укладення вказаного договору із ТОВ сільськогосподарське підприємство «Нібулон», ОСОБА_5 як орендодавцем 25.05.2011 р. укладено також договір №112 із ПП «Колос Чигиринщини» як орендарем цієї ж земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1. Такий договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області 03.08.2011 р.

В подальшому між ОСОБА_5 та ТОВ СП «НІБУЛОН» 01.06.2016 р. укладено договір про внесення змін до договору оренди землі від 18.02.2010 р., яким було продовжено на 7 років строк оренди земельної ділянки.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №80635969 сформованої станом на 17.02.2017 р., державним реєстратором Грицаєнко О.А. 17.03.2016 р. здійснено державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1 за ТОВ СП «Нібулон» та здійснено державну реєстрацію договору оренди землі від 18.02.2010 р. та договору про внесення змін до договору оренди землі від 01.06.2016 р., укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ СП «Нібулон» цієї ж земельної ділянки індексний номер 15864686.

Таку реєстраційну дію позивач вважає протиправною у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

При цьому колегія суддів зазначає, що між позивачем та ТОВ СП «Нібулон» відсутній спір про право оренди вищезазначеної земельної ділянки та позивачем оскаржується виключно рішення суб'єкта владних повноважень щодо здійснення державної реєстрації речових прав.

Вирішуючи даний спір колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької, а згідно ст. 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 17 вказаного Закону, об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З наведених норм вбачається, що відповідні права та обов'язки, які випливають із договору оренди виникають у сторін з моменту державної реєстрації права оренди у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Статтею 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що орган державної реєстрації проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Крім того, згідно п. 17.1 договору від 18.02.2010 р. моментом набуття чинності цим договором визначений момент його державної реєстрації.

З огляду на викладене, строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності, тобто з дня державної реєстрації, а не з моменту його підписання, що відповідає правовому висновку Верховного Суду України у постанові від 18.01.2017 р. №6-2777цс16. Тому посилання позивача на те, що строк дії вказаного договору скінчився ще 18.02.2015 р. та не був чинним на час оскаржуваної державної реєстрації є необґрунтованими. Крім того, як вже було зазначено, договором про внесення змін від 01.06.2016 р. строк дії договору від 18.02.2010 р. продовжено на 7 років.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначеним судовим рішення по справі №2а-4126/11/1470 зокрема встановлено, що відділ Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області допустив протиправну бездіяльність, що полягає в нездійсненні державної реєстрації поданих йому ТОВ СП "Нібулон" 21.03.2011 р. договорів для проведення державної реєстрації, зокрема договору оренди землі від 18.02.2010 р., укладеного зі ОСОБА_5

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, ТОВ СП "Нібулон" було подано на державну реєстрацію договір від 18.02.2010 р. раніше, ніж ОСОБА_5 укладено новий договір від 25.05.2011 р. №112 із ПП «Колос Чигиринщини».

При цьому, згідно ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі якщо під час розгляду заяви про державну реєстрацію прав встановлено, що до органу державної реєстрації прав подані

інші заяви про державну реєстрацію прав на те саме майно, заяви розглядаються в порядку черговості їх надходження. При цьому заява розглядається тільки після прийняття рішення державним реєстратором щодо попередньо розглянутої заяви і внесення нимвідповідного запису до Державного реєстру прав.

Отже, оскільки ТОВ СП "Нібулон" 21.03.2011 р. було першим подано на реєстрацію договір від 18.02.2010 р., його заява мала розглядатися державним реєстратором першою.

Проте, 30.09.2011 р. у зв'язку з невиконанням відділом Держкомзему у Чигиринському районі Черкаської області постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.06.2011 р. по справі №2а-4126/11/1470 у добровільному порядку головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Черкаській області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення.

Колегія суддів зазначає, що таке рішення суду було виконане шляхом вчинення оскаржуваної реєстраційної дії 17.03.2016 року.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи, державним реєстратором перевірено інформацію із бази даних про реєстрацію заяв та запитів Державного реєстру речових прав для встановлення наявності або відсутності вже зареєстрованих речових прав на об'єкт нерухомого майна, а саме щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0616, та не знайдено наявність речового права оренди на дану земельну ділянку за ПП «Колос Чигиринщини».

Отже, у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови ТОВ СП «Нібулон» у здійсненні 17.03.2016 р. оскаржуваної державної реєстрації (індексний номер 15864686) договору оренди землі від 18.02.2010 р. та договору від 01.06.2016 р. про внесення змін до договору від 18.02.2010 р., укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ СП «Нібулон» цієї ж земельної ділянки.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що рішенням Верховного Суду України від 08.12.2010 р. у справі №6-49064св10, яке доповнено додатковим рішенням Верховного Суду України від 02.03.2011 р. у справі №6-49064св10 витребувано від ПП «Колос Чигиринщини» та повернуто належну ОСОБА_5 вказану земельну ділянку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, які впливають на правильність вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, а тому апеляційну скаргу ПП. "Колос Чигиринщини" необхідно залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року - без змін, оскільки постанова ухвалена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Колос Чигиринщини" залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

головуючий суддя Сорочко Є.О.

судді Земляна Г.В.

Мельничук В.П.

Повний текст ухвали складено 20.07.2017 року

Головуючий суддя Сорочко Є.О.

Судді: Мельничук В.П.

Земляна Г.В.