Справа № 263/5188/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Папаценко П.І.
Суддя-доповідач - Ястребова Любов Вікторівна
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року справа №263/5188/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів: Васильєвої І.А., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 травня 2017 року у справі № 263/5188/17 за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Галлан Степана Георгійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2017 року ОСОБА_2 (надалі - позивач, ОСОБА_2) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Галлана Степана Георгійовича (надалі - відповідач) в якій просив скасувати постанову серії АА № 084647 від 14.04.2017 року інспектора патрульної поліції 4 роти батальйону лейтенанта поліції Галану С.В. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 1-2).

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 травня 2017 року позов задоволено повністю, внаслідок чого скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 084647 від 14.04.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. (а.с. 21-22).

Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції, яке не брало участі у справі, та суд вирішив питання про їх права та обов*язки, у відповідності до ст.. 185 КАСУ, вважаючи, що вищезазначена постанова прийнята без з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням вимог матеріального та процесуального права, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що той факт, що позивачем порушено п. 18.1 ПДР, а саме, останній не зупинився перед пішохідним переходом, на якому знаходилася жінка з коляскою підтверджується відеозаписом, який додано до матеріалів справи у якості доказу. Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що на проїзній частині по пр. Металургів, 110 в місті Маріуполі практично зовсім відсутня горизонтальна розмітка нерегульованого пішохідного переходу, оскільки на пр. Металургів, 110 перед пішохідним переходом встановлено дорожній знак 5.35.1 «Пішохідний перехід», який, на переконання апелянта, не повинен обов'язково дублюватись дорожньою розміткою 1.14.1; 1.14.3; 1.14.4. Також, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем порушено права позивача, передбачені ст.. 268 КУпАП, зокрема, право на захист, оскільки під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, до останнього застосовано санкцію у вигляді штрафу, а норми чинного законодавства, на його думку, не встановлюють обов'язку інспектора поліції забезпечувати особу, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 122 КУпАП правовою допомогою та зазначає, що позивач не клопотав про надання часу, щоб скористатись послугами фахівця у галузі права. На переконання апелянта, поширеною захисту прав є звернення до суду, яке позивач реалізував (а.с. 24-28).

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, тому, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14 квітня 2017 року інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Галлан Степаном Георгійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕЕА № 084647 зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 225 грн. 00 коп.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_2, 14 квітня 2017 року о 17:13 год. у місті Маріуполі Донецької області, проспект Металургів, 110, керуючи автомобілем ЗАЗ LANOS, номерний знак НОМЕР_1, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена перешкода чи небезпека, чим порушив п. 18.1 ПДР (а.с. 4).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач,при винесенні спірної постанови керувався власними спостереженнями, відеозаписом, який не містить однозначного фіксування порушень позивачем п. 18.1 ПДР; інспектором не було відібрано пояснень у свідків правопорушення, якими у даному випадку могли бути пішоходи, які переходили дорогу по нерегульованому пішохідному переходу або водіїв інших транспортних засобів, які стали свідками порушення правил дорожнього руху. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відеозапис, наданий інспектором свідчить про те, що на проїзній частині по пр.. Металургів, 110 у м. Маріуполі практично зовсім відсутня горизонтальна розмітка нерегульованого пішохідного переходу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пункт 18.1 Правил дорожнього руху визначає, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до п.18.4 ПДР, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1.10 ПДР, пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи інвалідну коляску.

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим - пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Відповідно до п.4.7 ПДР, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до п.4.14 ПДР пішоходам забороняється, зокрема, виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Пунктом 4.16 ПДР надано право пішоходу на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Судом апеляційної інстанції оглянуто відеозапис подій, зроблених 14 квітня 2017 за допомогою службових нагрудних відеокамер на одязі поліцейського.

З копії відеозапису, який записаний на DVD-R диску ARENA та наявний в матеріалах справи, що знаходиться в матеріалах справи (а. с. 19) та відтворений в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, колегією суддів встановлено, що позивач, 14 квітня 2017 року рухаючись на автомобілі ЗАЗ LANOS, номерний знак НОМЕР_1 по пр. Металургів, 110 у м. Маріуполі Донецької області проїхав нерегульований пішохідний перехід не зупиняючись, створюючи, при цьому, перешкоду для руху пішоходу в напрямку через пішохідний перехід.

Колегія суддів зазначає, що позивач, в даному випадку, повинен був зупинитися та надати пішоходу можливість перейти дорогу через нерегульований пішохідний перехід, однак, позивачем цього зроблено не було.

Крім того, з відеозапису видно, що на пр. Металургів, 110 перед пішохідним переходом встановлено дорожній знак 5.35.1 «Пішохідний перехід». Колегія суддів звертає увагу, що наближаючись до дорожнього знаку 5.35.1 («Пішохідний перехід»), водій зобов'язаний знизити швидкість і, можливо, зупинитися в разі виникнення небезпеки або перешкоди для руху пішоходів, які переходять проїзну частину, однак позивач проігнорував вищевказаний дорожній знак.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що під час розгляду справи знайшло своє підтвердження наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбачено ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Посилання позивача на ст.. 276 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, колегія суддів колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено розгляд справи безпосередньо за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Посилання позивача що відповідач не дав йому можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки під час судового розгляду не встановлено існування фактів таких порушень, що могли б істотно вплинути на правильність застосованих до позивача санкцій.

Посилання апелянта на невиконання інспектором патрульної поліції ст. ст. 278-279 КУпАП взагалі є припущенням та спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що крім посилання ОСОБА_2 на порушення відповідачем вимог ст.ст. 268,178-279 КУпАП, останні ані в позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не навів жодних підстав порушення відповідачем вищевказаних норм.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права та не надано належної оцінки обставинам справи, та доказам, які наявні в матеріалах справи та підтверджують, що позивач дійсно винен у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке КУпАП передбачена відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 122 цього кодексу.

Відповідач, в даному випадку, склавши спірну постанову, діяв на підставі і в межах своїх повноважень і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів, відповідно до вимог статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 травня 2017 року у справі № 263/5188/17 - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Галлан Степана Георгійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 084647 від 14.04.2017 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя : Л.В. Ястребова

Судді: І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць