Справа № 804/6010/16
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2016-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 р. Справа № 804/6010/16

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області, посадової особи Укртрансбезпеки Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області, посадової особи Укртрансбезпеки Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області ОСОБА_3, у якому позивач просить суд:

визнати неправомірними та протиправними дії Посадової особи Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області - ОСОБА_3 щодо проведення вказаних дій та складання Акту №0002337 від 02.08.2016р. (з Довідкою) «Про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів при перевезенні вантажу» та Розрахунку №0002337 від 02.08.2016р.;

визнати таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства Акт №0002337 ( з Довідкою) «Про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів при перевезенні вантажу» з Розрахунком № 0002337 від 02.08.2016р.;

визнати таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі - оплата суми грошей, що визначено за Актом № 0002337 (з Довідкою) «Про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів при перевезенні вантажу» та Розрахунком №0002337 від 02.08.2016р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що посадова особа Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області - ОСОБА_3 при здійсненні оскаржуваних дій не могла встановити та реально не встановила ніякого перевищення вагового нормативного параметра щодо вантажного автомобіля автопоїзда тягач DAF НОМЕР_2 модель ХF 95/430 причіп Марка SAMRO МодельSR 338 державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, у зв'язку з чим позивач вважає Акт «Про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів при перевезенні вантажу» (з Довідкою) № 0002337 від 02.08.2016р. таким, що суперечить чинному законодавству України , Розрахунок № 0002337 від 02.08.2016 вважати таким, що не підлягає виконанню (сплаті), а дії відповідача 2 та Оператора вагового комплексу ОСОБА_4 (як учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю, стягнення з перевізника суми плату за проїзд до бюджету) такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України - оскільки вони, на думку ОСОБА_2, виконані з порушенням норм права, є незаконними, а тому повинні бути визнані неправомірними.

Позиція відповідача відображена у запереченнях на позов та аргументована правомірністю дій посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області щодо проведення оскаржуваних дій та складання Акту №0002337 від 02.08.2016р. (з Довідкою) «Про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів при перевезенні вантажу» та Розрахунку №0002337 від 02.08.2016р., а також безпідставністю заявлених підприємством позовних вимог. Так, на думку відповідача, наведені у позовній заяві ОСОБА_2 доводи не підтверджуються жодними доказами.

Суд, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, виходячи із системного аналізу положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства та матеріалів справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, мотивуючи це наступним.

Матеріалами справи підтверджується, що 02 серпня 2016 року ОСОБА_2 керуючи вантажним автомобілем автопоїздом тягач DAF НОМЕР_2 модель ХF 95/430 причіп Марка SAMRO МодельSR 338 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював перевезення вантажу (картопля).

У позовній заяві зазначено, що на маршруті Цюрупінськ-Сосниця-Мена на 889 км., на пункті габаритно-вагового контролю автодорога М-02 Кіпті-Глухів-Бачивск -50 км. транспортний засіб позивача було зупинено з метою проведення службовими особами Управління Укртрансбезпеки у Чернгівській області габаритно-вагового контролю, в результаті якого відповідачем було встановлено порушення навантаження вказаного транспортного засобу, у зв'язку з чим суб'єктом владних повноважень були складені:

-Акт №0002337 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 02.08.2016р.;

-Довідка до акту №0002337 про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 02.08.2016р.;

-Розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування за №0002337 від 02.08.2016р.

Не погодившивсь із діями посадових осіб Укртрансбезпеки та винесеними суб'єктом владних повноважень рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" за №442 від 10.09.2014р., Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється Державній службі України, з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015р. затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки па наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У відповідності до п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання ; забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" за №592 від 26.06.2015р. утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Питання Державної служби з безпеки на транспорті" за №1378-р від 16.12.2015р. здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.

З огляду на викладене, Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області (його посадові особи) під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов'язкових до виконання.

Частиною 2 статті 39 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006р. (далі-Порядок №1567), державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 - вказано виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконаннявнутрішніх вантажних перевезень перевіряється:

- наявність, визначених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку;

- виконання водієм вимог Правил, перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільиий транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Відповідно до п. 16 Порядку №1567, під час рейдової перевірки можливе зд і йс не н н я габаритно- ваго во го конртолю.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" за № 879 від 27.06.2007р. затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і, механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

Відповідно до п. 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

У підпункті 4 пункту 2 Порядку №879 наведено визначення поняття "габаритно-ваговий контроль" - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Підпунктом 3 пункту 2 Порядку №879 також наведене визначення поняття "великовагові та великогабаритні транспортні засоби", якими є транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 р.

Водночас, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 6 Порядку №879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно із приписами п. 20 Порядку №879 - за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2.6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Украіподором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

З матеріалів справи вбачається, що 02.08.2016 р. на автомобільній дорозі М- 02 (Київ- Глухів-Бачівськ) поряд СПНП № 2 (стаціонарний пункт національної поліції) в с.Вертіївка згідно направлення на перевірку №020379 та графіка роботи ППГВК під час проведення рейдової перевірки контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області, у пункті габаритно-вагового контролю проведено зважування транспортного засобу марки DAF модель ХF 95/430, номерний знак НОМЕР_2 із напівпричепом (причепом) Марки SAMRO МодельSR 338, номерний знак НОМЕР_1, що використовував ФОП ОСОБА_7 (чек № 04796 від 02.08.2016р.) під керуванням водія (ОСОБА_2).

В ході проведеного відповідачем габаритно-вагового контролю, а саме - в результаті зважування посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області було виявлено порушення вагових обмежень вищевказаного транспортного засобу на одиночну вісь що склало 12 т 650 кг, замість встановленого нормативу - (11т.).

На підставі роздруківки вагового комплексу старшим державним інспектором з безпеки на транспорті ОСОБА_3 було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових обмежень № 0002337, довідка до акту № 0002337, та розрахунок плати за проїзд № 0002337, де нараховано 720,09 евро.

За твердженням відповідача водію ОСОБА_2 було запропоновано перевантажити вантаж (картоплю) на задню частину напівпричепа щоб зменшити плату за проїзд але він відмовився.

Досліджуючи обгрунтованість заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, суд зазначає таке.

Твердження позивача стосовно незаконності акту (з довідкою) № 0002337 від 02.08.2016 року, розрахунку № 0002337 не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріалами справи підтверджується, що рейдова перевірка транспортних засобів (в т.ч. проведення габаритно вагового контролю) проводилась суб'єктом владних повновадень згідно вимог законодавства, матеріали перевірок та розрахунок складені у відповідності до вимог, встановлених законодавством.

Згідно п. 21 Порядоку №1567, враховуючи виявлене порушення на перевізника ФОП ОСОБА_7 було складено акт за №002141.

За твердженням відповідача ОСОБА_2 (водій) був ознайомлений з актом перевірки, однак позивач відмовився від підпису та пояснень про, що зроблено запис у акті перевірки. В акті № 0002337 «Про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів» водій теж не поставив свій підпис, про що зроблено запис.

Слід зауважити, що суд також критично оцінює твердження позивача про ненадання матеріалів (спірні акт перевірки, довідка, розрахунок) на ознайомлення, оскільки наведені доводи спростовуються наявністю копій даних документів у якості наданих до суду додатків до позовної заяви ОСОБА_2

Стосовно тверджень позивача щодо ненадання суб'єктом владних повноважень документів про сертифікацію вагів та проходження перевірки відповідач зазначає, що такі доводи є безпідставними, адже на ваги є всі необхідні документи, які підтверджують їх справність та проходження щорічного повірки.

Так, на пересувному пункті габаритно-вагового контролю в Чернігівській області використовуються ваги пересувні автомобільні CHEKLODE FREEWEIGH заводський №008231, введені в експлуатацію в 2007 році. Відповідно до паспорту вагів їх повірка повинна проводитись не рідше одного разу на рік. Станом на 02.08.2016р. ваги були повіреними, про що свідчить свідоцтво ДП «Укрметртестстандарт» про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірюваної техніки № 34-00/1628 від 19.04.2016р., яке чинне до 19.04.2017р., та сертифікат серія-А № 004666 про періодичну повірку, про що свідчить відмітка у п № 8 .

При цьому за твердженням Укртрансбезпеки ОСОБА_2 було запропоновано ці документи , проте позивач не звернув на це уваги.

Також, інші твердження позивача стосовно того, що ваговий контроль транспортного засобу проводився не у присутності водія та без його участі спростосуються тим, що ОСОБА_2 був водієм транспортного засобу, яким він керував під час проведення вагового контролю та переїжджав через ваги, а також отримав у відповідачів усі документи складені в результаті проводення відповідного габаритно-вагового контролю транспортного засобу.

Крім того, позивач зазначив про це у наданій до суду копії службової записки до ФОП ОСОБА_5 Отримав усі копії документів передбачених законодавством.

Доводи щодо наявності у діях посадової особи Укртрансбезпеки ОСОБА_3 ознак кримінального злочину, передбачених ст. 182 Кримінального кодексу України, оскільки належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 вчиняв по відношенню до ОСОБА_2 дії по незаконному збиранню, зберіганню, використанню, знищенню, поширенню конфіденційної інформації про особу або незаконній зміні такої інформації до суду не надавались.

Аргументування позивача щодо порушення суб'єктом владних повноважень вимог Порядку зупинення транспортного засобу, що дійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, оскільки спірні дії відбулись на виконання службових обов'язків посадових осіб Укртансбезпеки на ППГВК зупинку транспортних засобів у відповідності до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 422 від 20.05.2013р.

Також слід зазначити, що у випадку з проведенням ГВК транспортного засобу, якими керував позивач посилання на порушення вимог зупинки є недоречними, оскільки ОСОБА_2, як водій, виконуючи вимоги дорожніх знаків, які вказували на розташування роботи ППГВК, без заперечень та відмов проїхав транспортним засобом по пластинам ваг, після чого було виявлено перевантаження на одиночну вісь.

Посадовими особами Укртрансбезпеки, керуючись наказом Мінінфраструктури за №1007/1207 від 10.12.2013 р., якими здійснюється габаритно-ваговий контроль ведеться Журнал обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, однак ознайомлення з таким журналом не передбачено нормами законодавства.

Щодо тверджень позивача на відсутність фотофіксації та ідентифікації за державним реєстраційним номером, слід зазначити таке.

Посилання позивача на термін «АВТОМАТИЧНИЙ ЗВАЖУВАЛЬНИИ ПУНКТ» є недоречним так як ГВК проводився на пересувних автомобільних вагах (СНЕКLODE FREEWEIGH заводський №008231), що не передбачає фотофіксації та ідентифікації за державним реєстраційним номером.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - це спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Згідно із приписами Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року - вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у розділі «Вимоги до габаритно - вагового контролю», (п. 22) встановлено, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних; зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265 (2) Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою визначено, що тимчасове затримання транспортного засобу здійснює працівник уповноваженого підрозділу, який забезпечує безпеку дорожнього руху.

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що заборона посадовою особою Укртрансбезпеки у Чернігівській області подальшого руху транспортного засобу після виявлення порушення вагового обмеження не належить до компетенції посадових осіб Укртрансбезпеки.

Слід зазначити, що представниками Укртрансбезпеки у Чернігівській області не вживались жодні нарахування до позивача (ОСОБА_2), плата за проїзд нарахована згідно вимог п. 28 «Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» - Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень..

Тобто плата за проїзд згідно розрахунку повинна бути внесена ФОП ОСОБА_8 - перевізником.

Оцінюючи докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також вищенаведене, суд доходить до висновку, що викладені у позовній заяві доводи ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд згідно ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем не було надано належних та достатніх доказів щодо неправомірності оскаржуваних дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладене, позов ОСОБА_2 до Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області, посадової особи Укртрансбезпеки Управління Укртрансбезпеки у Чернігівській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову відмовити.

Копію постанови направити сторонам по справі.

Постанова суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 186 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А. Барановський