Справа № 595/806/17
Суддя: Содомора Р. О.
Дата ухвалення: 2017-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/806/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі

головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Мартинюк М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Переволоцької сільської ради Бучацького району та третьої особи ОСОБА_5 на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд із адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_3 до Переволоцької сільської ради Бучацького району про визнання незаконним та скасування рішення Переволоцької сільської ради № 143 від 27.06.2012 року.

Ухвалою суду від 29.06.2017 року до участі у справі залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5

Представник позивача свої вимоги мотивує тим, що 28 квітня 2017 року рішенням №119 Переволоцька сільська рада надала дозвіл ОСОБА_3, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва площею 0,0215 га на умовах надання у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення (рілля), розташованої в межах населеного пункту АДРЕСА_1. Іншим рішенням від 27 червня 2012 року за №143 Переволоцька сільська рада вилучила у ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,02 га та перевела земельну ділянку в землі запасу для громадського призначення (проїзду до земельних ділянок). За кілька місяців до смерті голова сільської ради ОСОБА_7 сфальсифікував заяву від імені ОСОБА_8, на підставі якої Переволоцька сільська рада прийняла вказане рішення про вилучення земельної ділянку, площею 0,2 га у нього. Після смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спадщину прийняла ОСОБА_3, яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.2013 року є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 Тернопільської області. Поряд з її господарством розміщена земельна ділянка, площею біля 0,02 га, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення. Вказаною земельною ділянкою вона користується для ведення особистого селянського господарства. Для проїзду вказана земельна ділянка ніколи не використовувалася. Вважає, що рішення сільської ради №143 від 27.06.2012 року порушує права ОСОБА_11, оскільки воно суперечить рішенню №119 від 28.04.2017 року.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив його задоволити.

Представник відповідача - Переволоцької сільської ради в судове засідання не з'явився, згідно якої позовні вимоги визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов заперечила, суду пояснила, що даною земельною ділянкою для заїзду користуються мешканці села. Крім того, дана земельна ділянка ніколи не належала ОСОБА_6, а просто ним оброблялася. Також, дана земельна ділянка цілком правомірно була вилучена, ОСОБА_6 проти такого вилучення не заперечував.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Рішенням Переволоцької сільської ради № 143 від 27 червня 2012 року вилучено земельну ділянку площею 0,02 га у ОСОБА_6, АДРЕСА_1 та переведено в землі запасу для громадського призначення (проїзду до земельних ділянок).

Земельну ділянку вилучено у ОСОБА_6 на підставі його заяви про від 21.12.2010 року.

Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_10 спадщину прийняла ОСОБА_3

Рішенням Переволоцької сільської ради № 119 від 28.04.2017 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визнано таким, що втратило чинність рішення Переволоцької сільської ради № 143 від 12.06.2012 року. Надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для відведення індивідуального садівництва площею 0,0215 га на умовах надання у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення розташованої в межах населеного пункту АДРЕСА_1.

Згідно з ч.2 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно протоколу п'ятнадцятої сесії шостого скликання від 27 червня 2012 року, на якій було прийнято оскаржуване рішення, вбачається, що на сесії були присутні 11 депутатів з 20, голосували 11 чоловік, рішення прийнято одноголосно.

Відповідно до вимог ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції що діяло на момент виникнення правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ст.142 ч.1 Земельного кодексу України припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу.

Позивачем не надано доказів права власності чи права постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_6 Крім того, згідно заяви ОСОБА_6, останній добровільно відмовився від земельної ділянки в межах населеного пункту площею 0,0236 га, та не заперечував проти переведення її в землі запасу.

Твердження представника позивача, що заява про вилучення земельної ділянки ОСОБА_6 не писалася, судом оцінюється критично, одже суду не було подано жодного доказу на підтвердження цієї обставини. Крім того, як вбачається із матеріалів справи земельна ділянка була вилучена 27 червня 2012 року, в той час як згідно свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з часу вилучення земельної ділянки до моменту смерті жодних дій щодо оскарження такого вилучення, визнання його незаконним ОСОБА_6 не вчинялося.

Представник відповідача Переволоцької сільської ради Бучацького району згідно поданого відзиву, позов визнав.

Згідно ст.112 КАС України суд не приймає визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Як встановлено в ході судового розгляду визнання позову відповідачем порушують права третьої особи ОСОБА_5, а тому таке визнання не приймається судом.

Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що оскаржуване рішення було прийнято в межах повноважень та у спосіб передбачений законом, крім того, рішення в частині переведення земельної ділянки в землі запасу жодним чином не порушує прав позивачки, а тому позов до задоволення не підлягає.

Керуючись п.1 ч.2 ст.17, ст.ст.70,71,86,112,158-163 КАСУ, ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.142 ЗК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В позові ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Переволоцької сільської ради Бучацького району та третьої особи ОСОБА_5 на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана Львівському адміністративному апеляційному суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини 3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Р. О. Содомора