Справа № 185/1950/17
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 липня 2017 року м. Київ К/800/22730/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебуває на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв'язку з досягненням пенсійного віку у лютому 2017 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах у відповідності до ст. 26, частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три попередніх роки, що передують зверненню з заявою про призначення пенсії за віком.

Відповідач листом від 13 лютого 2017 року відмовив йому у призначенні пенсії за віком на загальних підставах.

Не погодившись з відмовою відповідача позивач звернувся з позовом до суду.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 45 Закону 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За приписами п. 16 розділу ХV "Прикінцеві положення» Закону № 1058 положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до ст. 2 Закону № 1788-ХІІ за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

При цьому до розділу ІІ «Пенсії за віком» Закону № 1788-ХІІ законодавцем також віднесені пенсії, які призначаються особам відповідно до статей 13 та 14 цього Закону.

Таким чином, за приписами чинного законодавства вказані пенсії є різновидами пенсії за віком, якими визначені особливості щодо віку та стажу роботи для певних категорій працівників і передбачають можливість їх виходу на пенсію за віком раніше, ніж передбачено статтею 26 Закону № 1058.

При цьому нормами ст. 10 Закону № 1058-IV та ст. 6 Закону № 1788-ХІІ визначено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV державне переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу наведених норм слідує, що переведенням з одного виду пенсії на інший є саме зміна виду пенсії, зокрема, переведення з пенсії по інвалідності або пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV на загальних підставах особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Судами встановлено, що позивач з листопада 1995 року скористався правом на призначення пенсії за віком відповідно до положень ст. 14 Закону № 1788-ХІІ та отримує таку пенсію. При цьому з 1 січня 2004 року вказана пенсія обчислена позивачу відповідно до положень статті 40 Закону № 1058.

Отже, переведення з одного виду пенсії на інший відсутнє, оскільки позивачу пенсію за віком вже призначено відповідно до ст. 14 Закону № 1788-ХІІ, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком повторно у зв'язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що оскільки позивач з листопада 1995 року вже отримує пенсію за віком відповідно до статті 14 Закону № 1788, підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058 та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки відсутні.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя В.Ф. Мороз