Справа № 826/11062/16
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Бабенка К.А.

за участю секретаря: Морозенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНАП і К» про стягнення податкової заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНАП і К» про стягнення податкової заборгованості у розмірі 740 293,43 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2017 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Судом першої інстанції встановлено, що ДПІ у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку ТОВ «ІНАП і К» з питань дотримання вимог податкового законодавства за 2014 рік, за результатом якої складено акт камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток №3340/1503/37207995 від 04 червня 2015 року та акт №107/1503/37207995 від 21 листопада 2014 року, в яких встановлено порушення позивачем граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств.

На підставі актів камеральної перевірки №3340/1503/37207995 від 04 червня 2015 року та №107/1503/37207995 від 21 листопада 2014 року, ДПІ у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві були винесені податкові повідомлення-рішення форми «Ш» № від 04 червня 2015 року, згідно якого позивачу за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств (сума грошового зобов'язання 79495,50 грн.), зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%, що становить 15899,10 грн.; № від 21 листопада 2014 року, згідно якого позивачу за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств (сума грошового зобов'язання 102975,00 грн.) зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%, що становить 20595,00 грн.; № від 04 червня 2015 року, згідно якого позивачу за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств (сума грошового зобов'язання 16674,00 грн.) зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20%, що становить 3334,80 грн.

Заборгованість відповідача, яка виникла на підставі вищезазначених податкових повідомлень-рішень з податку на додану вартість складає 448276,26 грн.; з податку на прибуток - 53677,80 грн.; з авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств - 238339,37 грн.

З цих підстав, на адресу відповідача податковим органом було скеровано вимогу від 30 березня 2015 року №4116-23 на суму 280309,41 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 05 червня 2015 року №115/26-52-23-31. У зв'язку з тим, що відповідач не погасив заборгованість, інші вимоги податковим органом не формувались.

За наявності у відповідача узгодженого грошового зобов'язання, не сплаченого у встановлений законом строк, ДПІ у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулося до суду з адміністративним позовом про стягнення з ТОВ «ІНАП і К» заборгованості з податку на додану вартість в сумі 448276,26 грн., з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 53677,80 грн., авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 238339,37 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, зазначив, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, даний строк продовжується на час досудового врегулювання спору - процедури адміністративного оскарження відповідного рішення до контролюючого органу (від дня подачі скарги до моменту отримання рішення контролюючого органу за результатами її розгляду).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно пп.16.1.3-16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів та сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.49.18.3 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

При цьому, у відповідності до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Так, наявність у ТОВ «ІНАП і К» податкового боргу з податку на додану вартість та авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств підтверджується наявними в матеріалах справи копіями податкових декларацій та розрахунком податкового боргу ТОВ «ІНАП і К» станом на 14 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як свідчать матеріали даної справи, позивачем у визначеному законом порядку надсилалась податкова вимога форми «Ю» №4116-23 від 30 березня 2015 року на загальну суму 280309,41 грн., яка відповідачем була отримана 12 червня 2015 року згідно наявної у справі копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 8).

Враховуючи, що у відповідача сума податкового боргу збільшилась, погашенню підлягає вся сума податкового боргу, що існує на день погашення. При цьому, з огляду на те, що після направлення податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається у відповідності до положень п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України.

Згідно п.п.95.1, 95.2 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк на оскарження податкових повідомлень-рішень від 21 листопада 2014 року №; від 04 червня 2015 року № та від 04 червня 2015 року № на час звернення з даним позовом не закінчився, податкове зобов'язання, визначене вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями, є неузгодженим, що на думку суду першої інстанції вказує на відсутність правових підстав для задоволення вимог даного позову, оскільки згідно норм Податкового кодексу України встановлено чіткий механізм визначення узгоджених податкових зобов'язань та порядок їх стягнення. При цьому наявний строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду у 1095 днів і його обчислення з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, жодним чином не впливає на узгодженість податкових зобов'язань та порядок стягнення податкової заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що грошові зобов'язання відповідача, які визначені самостійно платником податків в поданих ним податкових деклараціях, є узгодженими, не сплачені у встановлений чинним законодавством строк, а також нарахована на суму несплаченого узгодженого грошового зобов'язання пеня визнано податковим боргом, який у відповідності до ст.95 ПК України підлягає погашенню шляхом стягнення коштів за позовом податкового органу з відповідача у сумі 740293,43 грн., у тому числі податку на додану вартість в сумі 448276,26 грн., податку на прибуток приватних підприємств у сумі 53677,80 грн., авансових внесків з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 238339,37 грн.

У зв'язку з цим, заявлені позивачем вимоги колегія суддів знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З підстав вищевикладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, а тому вбачаються підстави для скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2017 року та ухвалення нового рішення, яким адміністративний позов Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві слід задовольнити повністю.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2017 року скасувати повністю.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНАП і К» (код за ЄДРПОУ - 37207995) в дохід Державного бюджету заборгованість з податку на додану вартість у сумі 448 276 (чотириста сорок вісім тисяч двісті сімдесят шість) гривень 26 копійок на р/р 0004 (код платежу - 14010100) УДКСУ у Деснянському районі ГУ ДКСУ у м. Києві (код за ЄДРПОУ - 37984978).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНАП і К» (код за ЄДРПОУ - 37207995) в дохід Державного бюджету заборгованість з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 53677 (п'ятдесят три тисячі шістсот сімдесят сім) гривень 80 копійок на р/р 0004 (код платежу - 11021000), УДКСУ у Деснянському районі ГУ ДКСУ у м. Києві (код за ЄДРПОУ - 37984978).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНАП і К» (код за ЄДРПОУ - 37207995) в дохід Державного бюджету заборгованість по авансових внесках з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 238339 (двісті тридцять вісім тисяч триста тридцять дев'ять) гривень 37 копійок на р/р 0004 (код платежу - 11024000).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Бабенко К.А.

Повний текст постанови виготовлено - 13.06.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Вівдиченко Т.Р.

Бабенко К.А