Справа № 826/4272/15
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2017-07-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4272/15 Головуючий у 1-й інстанції: Погрібніченко І.М. Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петрика І.Й.,

суддів Собківа Я.М., Шурко О.І.,

при секретарі Кузьміній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Автокразбанк" Костенка Ігоря Івановича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Автокразбанк" Костенка Ігоря Івановича про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 пред'явили позов до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - «Фонд»), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Автокразбанк" (далі - «Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ "АКБ Банк"), про (з урахування заяви про зміну позовних вимог від 22 квітня 2015 року), визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З метою справедливого, законного та обґрунтованого вирішення справи колегією суддів було встановлено та всебічно проаналізовано наступні обставини справи.

Між публічним акціонерним товариством «Автокразбанк» (далі - «ПАТ «АКБ Банк»), та позивачами 11.03. 2014 року були укладені такі цивільно-правові угоди:

ОСОБА_3:

- договір банківського вкладу (депозиту) № 171398, за умовами якого банк зобов'язувався прийняти від Вкладника на депозитний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 107 000,00 грн. строком на 1 місяць (тобто до 11.04.2014 р.) та сплачувати проценти за його користування;

- договір банківського рахунку № 11.03.2014/29506-БР, відповідно до умов якого Банк відкриває на ім'я Клієнта поточний рахунок № НОМЕР_2 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у валюті, визначеній Клієнтом у заяві про відкриття рахунку і надає пов'язані з цим послуги.

ОСОБА_4:

- договір банківського вкладу (депозиту) № 171411, за умовами якого Банк зобов'язувався прийняти від Вкладника на депозитний рахунок № НОМЕР_3 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у валюті, визначеній Клієнтом у заяві про відкриття рахунку і надає пов'язані з цим послуги.

ОСОБА_5:

- договір банківського вкладу (депозиту) № 171422 за умовами якого Банк зобов'язувався прийняти від Вкладника на депозитний рахунок № НОМЕР_4 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у валюті, визначеній Клієнтом у заяві про відкриття рахунку і надає пов'язані з цим послуги.

ОСОБА_6:

- договір банківського вкладу (депозиту) № 171429, за умовами якого Банк зобов'язувався прийняти від Вкладника на депозитний рахунок № НОМЕР_5 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у валюті, визначеній Клієнтом у заяві про відкриття рахунку і надає пов'язані з цим послуги.

ОСОБА_7:

- договір банківського вкладу (депозиту) № 171441 за умовами якого Банк зобов'язувався прийняти від Вкладника на депозитний рахунок № НОМЕР_6 а здійснює його розрахунково-касове обслуговування у валюті, визначеній Клієнтом у заяві про відкриття рахунку і надає пов'язані з цим послуги.

ОСОБА_8:

- договір банківського вкладу (депозиту) № 171436 за умовами якого Банк зобов'язувався прийняти від Вкладника на депозитний рахунок № НОМЕР_7 та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у валюті, визначеній Клієнтом у заяві про відкриття рахунку і надає пов'язані з цим послуги.

Після спливу строку дії зазначених договорів банківського вкладу, позивач ОСОБА_7 повернув свій вклад та нараховані по ньому відсотки частково, знявши зі свого рахунку в ПАТ «АКБ БАНК» 50 000, 00 грн. 11.04.2014 р. та 500, 00 грн. 13.05.2014 р. Інші позивачі звернулися до ПАТ «АКБ Банк» з заявами на видачу готівки 13.05.2014 р., в результаті чого кожен з них того ж дня отримав по 500, 00 грн. Дії банку щодо виплати зазначених сум позивачі оцінюють як «невиконання ПАТ «АКБ Банк» своїх зобов'язань у повному обсязі».

Станом на 17.07.2014 р. вихідні залишки по особовим (не депозитним) рахункам позивачів становили: ОСОБА_3: 132 915, 68 грн.; ОСОБА_4: 193 247,95 грн; ОСОБА_5: 193 247,95 грн.; ОСОБА_6: 193 247,95 грн.; ОСОБА_7: 120 802,76 грн.; ОСОБА_8: 193 247,95 грн. Це свідчить про повернення банком вкладів позивачам шляхом їх перерахування з депозитних рахунків позивачів на відповідні поточні рахунки, як це передбачено п. 2.5. договорів. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 р. дії банку можна було б кваліфікувати як такі, що суперечать ст. 625 ЦК України у випадку, якщо через провину банку позивачі не отримали б реальної можливості розпоряджатися поверненими коштами. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що хтось із позивачів звертався до банку із заявою про повернення усієї суми вкладу. Згідно з наданими позивачами заявами на видачу готівки від 13.05.2014 р. запитувана кожним із позивачів сума коштів становила саме 500 грн.

Оскільки відповідно до постанови Правління Національного банку України № 320 від 30.05.2014 р. ПАТ «АКБ Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду була розпочата процедура виведення ПАТ «АКБ Банк» з ринку та запроваджена тимчасова адміністрація на строк з 30.05.2014 р. по 29.08.2014 р. Внаслідок цього повернення позивачами своїх вкладів стало тимчасово неможливим у зв'язку з передбаченою п.1. ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» забороною: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час тимчасової адміністрації не здійснюється.

Нормами п 2. ст. 26 цього ж закону встановлено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Однак, після прийняття 29.08.2014 року виконавчою дирекцією Фонду такого рішення щодо ПАТ «АКБ Банк», позивачам було відмовлено в отриманні гарантованого відшкодування коштів за їх вкладами у зв'язку з відсутністю їхніх даних у переліку та реєстрі вкладників. Згодом стало відомо, що відповідно до наказів Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» № 12-01/3 від 12.01.2015 р. та № 19-01/3 від 19.01.2015 р. всі вчинені позивачами трансакції та правочини, які стосуються даного спору, було визнано нікчемними.

Відмову у задоволенні вимог позивачів відповідачі мотивують, перш за все, нікчемністю вчинених позивачами трансакцій та договорів банківського вкладу і, як результат, відсутністю підстав для включення цих осіб у перелік та реєстр вкладників. На що колегія суддів зазначає наступне. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у випадку, якщо сторона посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення щодо встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам.

Нікчемність вищезазначених договорів банківського вкладу відповідачі обґрунтовують ст. 228 ЦК України, п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також твердженням, що грошові кошти фактично позивачами не вносилися. На що колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав: 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Однак, відповідачами не надано доказів щодо конкретної вини позивачів у порушенні ПАТ «АКБ Банк» ліміту дозволених операцій із залучення депозитів, набутті банком статусу неплатоспроможного чи у вчиненні ним злочинів, передбачених ст. 218-1 КК України, - доведення банку до неплатоспроможності, та ст. 190 КК України, - шахрайство.

Крім того, до часу запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «АКБ Банк», позивачу де-юре не могла бути відома інформація щодо проблемного чи неплатоспроможного фінансового становища банку. Пунктом. 3.4. ч. 3. Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.09.2012 р. (далі - Положення) встановлено, що Національний банк надсилає рішення про застосування заходу впливу до банку згідно з установленими Національним банком вимогами щодо пересилання документів з грифом конфіденційності. Отже, інформація щодо неплатоспроможності банку має обмежений доступ. Нормами п. 5 ст. 75 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» визначено: рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею. Тому, вищеперераховані договори банківського вкладу (депозиту), укладені між позивачами та ПАТ «АКБ Банк», не можуть вважатися удаваними і націленими на отримання переваг, прямо не передбачених законодавством, оскільки позивачам не могли бути відомі фінансові проблеми банку.

Щодо ст. 228 ЦК України, на яку також посилаються відповідачі в обґрунтування нікчемності правочинів, то відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

На обґрунтування своєї позиції щодо нікчемності згадуваного вже договору депозиту Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» також зазначає, що позивачі грошових коштів фактично не вносили. На що колегія суддів зазначає: відповідно до п. 3.2. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003: грошові кошти на вкладні (депозитні) рахунки фізичних осіб можуть бути, зокрема, перераховані з іншого вкладного (депозитного) рахунку або поточного рахунку.

Крім цього, у матеріалах справи є копії платіжних доручень, які свідчать про внесення відповідних коштів кожним із позивачів. Відповідно до п.1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 516 від 03.12. 2003 р.: залучення банком вкладів юридичних і фізичних осіб, підтверджується, зокрема, договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Судом було встановлено, що копії платіжних доручень, доданих позивачами до позовної заяви, оформлені у відповідності з вимогами Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 р. та додатку № 2 до неї.

За правилами ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З цього випливає, що нікчемність правочину визнається лише законом, а не розпорядчим актом суб'єкта публічного права. З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку про протиправність наказів Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» щодо нікчемності вищезазначених правочинів. Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що спосіб захисту порушеного права повинен бути ефективним. Відповідно до постанови Верховного Суду України № 21-1465а15 від 16.09.15 у випадку задоволення позову рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Колегія суддів вважає, що у випадку чинності рішень Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» щодо нікчемності зазначених правочинів, існуватиме вірогідність порушення майнових прав позивачів. Це пов'язано з тим, що даний акт правозастосування констатує нікчемність договорів і на підставі цього може нести правоприпиняючі юридичні наслідки. Так, ч. 5. ст. 38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Оскільки повідомлення, на підставі якого застосовується вищезазначена реституція, складається на основі висновків рішення уповноваженої особи Фонду, останнє може опосередковано впливати на майнові права вкладників.

З приводу вимог позивачів щодо включення їх до реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, внесеними до ПАТ "АКБ Банк" за рахунок Фонду, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Відповідно до п. 5 цієї ж статті протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

Таким чином, Фонд склав реєстр вкладників на підставі переліку, сформованого Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк». Самовільне та безпідставне внесення Фондом позивачів до реєстру вкладників без узгодження з наданим Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «АКБ Банк» переліку вважалося б неправомірним. Тому, зважаючи на відсутність у Фонду належної правової підстави для включення позивачів до відповідного реєстру вкладників, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо незадоволення позовної вимоги про внесення позивачів до зазначеного реєстру вкладників.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої щодо відмови у задоволенні вимог позивачів про визнання протиправною бездіяльності Фонду в частині нездійснення ним перевірки щодо включення позивачів до переліку вкладників ПАТ «АКБ Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Відповідно до п. 1 ІV розділу Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.12, Фонд здійснює перевірку переліку вкладників лише в частині: - невключення до Переліку вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку, становить менше 10 гривень або більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку; - невключення до Переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 Закону; - відсутності в Переліку більше одного запису по одному вкладнику; - наявності всіх необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника; - коректності реквізитів вкладника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 41, 157, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Автокразбанк" Костенка Ігоря Івановича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Автокразбанк" Костенка Ігоря Івановича про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді Собків Я.М.

Шурко О.І.

Головуючий суддя Петрик І.Й.

Судді: Собків Я.М.

Шурко О.І.