Справа № 388/417/17(2-а/388/15/2017)
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
04 липня 2017 рокусправа № 388/417/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,
суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області
на постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року
у справі № 388/417/17
до Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області
про визнання дій неправомірними та зобов`язання призначити пенсію,
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в Долинський районний суд Кіровоградської області з позовом до Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про визнання неправомірними дій щодо відмови у призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 28 березня 2017 року.
Постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року позовні вимоги задоволено.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Долинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
За доводами апеляційної скарги, у позивача відсутні будь-які правові документи, що підтверджують період участі в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС для визначення права на достроковий вихід на пенсію.
Позивач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках (категорія 2), що підтверджується копіями паспорта й посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с.5, 6), має право на пільги, встановлені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно з записами військового квитка серії НОМЕР_2 від 22 травня 1985 року, позивач з 22 травня 1985 року по 15 червня 1987 року проходив дійсну військову службу у військових частинах НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , у тому числі з 28 травня 1985 року курсантом рядовим, з з 02 серпня 1985 водієм рядовим; у період з 17 по 25 червня 1986 року, з 27 травня 1987 року по 02 червня 1987 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 8-9).
За змістом довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 03 січня 2017 року №8, ОСОБА_1 , 1967 року народження проходив службу в частині НОМЕР_4 з 01 серпня 1985 року на посаді водія; наказами командира військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_1 відряджено до ст. Вільча з 18 червня 1986 року (наказ №259) по 26 червня 1986 року (наказ №257); ОСОБА_1 значиться в списку особового складу, який бере участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 10).
Відповідно до довідки Долинського районного військового комісаріату Кіровоградської області від 09 жовтня 1990 року №312, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 17 по 25 червня 1986 року та з 27 травня 1987 року по 02 червня 1987 року та має право на пільги (а.с. 11).
28 березня 2017 року позивач звернувся до Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області з заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
До заяви позивачем додані трудова книжка, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.
Листом від 05 квітня 2017 року відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу зі зниженням пенсійного віку, оскільки в поданих документах за 1986 рік не визначена кількість днів виїздів в зону відчуження, за 1987 рік відображено лише 2 дні (замість 14) виїздів в зону відчуження.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи свідчать про наявність у позивача права на призначення йому пільгової пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», отже дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії є протиправними.
Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
За змістом частини 2 статті 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.
Частиною 1 статті 15 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Згідно із частиною 3 статті 65 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
При цьому, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими нормами Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в тому числі, і призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.
Згідно зі статтею 49 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Пунктом 1 статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлено зниження пенсійного віку на 10 років учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Отже, за змістом пункту 7 вказаного Порядку підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року №122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що відповідно до переліку військових частин, установ, організацій і підприємств оборони України, дислокованих (які дислокувалися) у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, затверджених наказом Міністерства оборони України №322 від 08 вересня 1997 року, військова частина НОМЕР_5 у період з 16 травня 1986 року по 27 червня 1986 року дислокувалася в смт. Вільча Поліського району Київської області в зоні безумовного (обов`язкового) відселення.
Крім того, для підтвердження періодів роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і тим самим права на зниження пенсійного віку можуть прийматися документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51: посвідчення про відрядження в зону відчуження; військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Враховуючи наведене та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що в матеріалах справи є достатні докази, що підтверджують той факт, що позивач працював у зоні відчуження 17 червня по 25 червня 1986 року, а тому має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.
Таким чином, відповідачем безпідставно та необґрунтовано відмовлено позивачу в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та в порушення вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, не доведено правомірності своїх дій.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв`язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 197, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,
Апеляційну скаргу Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення.
Постанову Долинського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим