Справа № 815/2870/17
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2017-07-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2870/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання неправомірним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Одеській області, юридична адреса:65014, Одеська область, м. Одеса, вул. Єврейська, 12 (ідентифікаційний код 40108740) у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області розглянути заяву - ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, тобто 336800 (триста тридцять шість тисяч вісімсот гривень).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він, ОСОБА_1, з 23.08.1993 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 по 14.12.2015 року - в Національній поліції України, а саме в кримінальній поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах.

Позивач вказує, що 14 грудня 2015 року його звільнено із служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 (через хворобу) ЗУ «Про Національну поліцію». За період виконання службових обов'язків він отримав захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, у зв'язку з чим 17.12.2015 року йому встановлена третя група інвалідності та в подальшому друга група інвалідності з 16.12.2016 року.

Також позивач зазначає, що після звільнення з правоохоронних органів за станом здоров'я, він неодноразово звертався до Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області та до Головного управління Національної поліції в Одеській області із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням третьої, а в подальшому другої групи інвалідності, що були встановлені внаслідок захворювання, отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, проте жодна із перелічених силових структур не здійснила належну йому виплату, при цьому необгрунтовано відмовляючи.

Позивач вказує, що останнім місцем його служби було Головне управління Національної поліції в Одеській області, після звернення із заявою про виплату одноразової грошової допомоги від 16.12.2017 року, управлінням листом за вих. №9/Р-298 від 21.02.2017 року було необгрунтовано відмовлено у передбаченій законодавством виплаті з мотивів того, що на даний час не внесені зміни до ЗУ «Про Національну поліцію» щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності якої стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ і тому вирішити питання про призначення цієї допомоги, немає правових підстав, а тому вважає, що така відмова не відповідає вимогам чинного законодавства, є протиправною та підлягає скасуванню.

Також позивач вважає незаконними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області, щодо невиплати йому належної одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням ІІ групи інвалідності під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив його задовольнити, проти продовження розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про явку сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав письмові заперечення, в яких зазначив, інвалідність позивача пов'язана із проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не в Національній поліції України та враховуючи те, що призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейським, втрата працездатності яких пов'язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, Законом України «Про Національну поліцію» не передбачена, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, представник відповідача наголосив, що Національна поліція України не є правонаступником Міністерства внутрішніх справ України та не є стороною у правовідносинах щодо яких заявлені позовні вимоги.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 11 грудня 2015 року №446 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з 14 грудня 2015 року відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) (а.с. 17, 57).

19.11.2015 року військово-лікарською комісією ТМО МВС України по Одеській області встановлено діагноз і постанову ВЛК про причинний зв'язок захворювання (травми) - захворювання, так, пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 18-19, 61-62, 76-77).

Згідно довідки серії 10 ААВ №7905112 від 21.12.2015 року ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності (а.с. 20).

Відповідно до довідки КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" серії 10 ААА №125991 від 21.12.2015 року ОСОБА_1 втсановлено 60 % втрати професійної працездатності, причина - пов'язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 21).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №294153 від 21.12.2016 року ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності, причина - захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 22).

16.02.2017 року позивачем до Головного управління Національної поліції в Одеській області подано заяву (рапорт) про проведення виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням захворювання в період проходження служби в органах внутрішніх справ та встановлення другої групи інвалідності (а.с. 23).

21.02.2017 року Головне управління Національної поліції в Одеській області листом №9/Р-298 повідомило, що згідно ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським передбачена виплата допомоги у разі встановлення інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в органах поліції, у той же час його захворювання пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 24, 66).

21.03.2017 року позивач звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням захворювання в період проходження служби в органах внутрішніх справ до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області (а.с. 25).

23.03.2017 року Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Одеській області листом №14/1-Р-460 заяву ОСОБА_1 повернуто без виконання та повідомлено, що військово-лікарську комісію він проходив як старший оперуповноважений в ОВС УКР ГУ НП в Одеській області та роз'яснено, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який затверджений наказом МВС України від 11.01.2016 № 4 та порадили для вирішення вказаного питання звернутися із заявою за останнім місцем проходження служби (а.с. 26).

Так, Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон України № 580-VІІІ) набрав чинності з 07.11.2015 року.

До набрання чинності Законом України № 580-VІІІ порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України "Про міліцію", Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року.

Зокрема, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.

Згідно до п. 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до п.2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії .

Згідно пункту 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 580-VІІІ (який набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Виходячи з приписів зазначеної правової норми, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку №850 який діяв до набрання чинності Законом України № 580-VІІІ та продовжує діяти на даний час.

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

При цьому на спірні правовідносини не розповсюджується дія наказу Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016 року «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі(смерті) чи втрати працездатності поліцейського» зі змінами, внесеними наказом МВС України № 916 від 12 вересня 2016 року(далі - Порядок № 4) з огляду на наступне.

Згідно п.5 ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі отримання поліцейським (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС України № 916 від 12.09.2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22.09.2016 року внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (наказ МВС №4), пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4 такого змісту:

" 4) пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ".

Тобто, лише з 22.09.2016 року з прийняттям наказу МВС № 916 та реєстрації його в Міністерстві юстиції України почали регулюватися правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги працівнику поліції в разі втрати працездатності під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ.

До цього моменту вказані правовідносини регулювалися лише Порядком № 850, оскільки наказ МВС № 4 поширювався тільки на період проходження працівником служби в поліції.

Позивач набув право на виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з частковою втратою працездатності під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ з 21.12.2015 року, тобто з моменту встановлення йому третьої групи інвалідності, пов'язаною з виконанням службових обов'язків з втратою професійної працездатності - 60%. Отже, станом на 21.12.2015 року вказані правовідносини регулювалися Порядком № 850.

Зі змісту приписів законодавства вбачається, що саме на Міністерство внутрішніх справ України покладено обов'язок прийняти рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги, якому передує обов'язок керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги.

За таких підстав, позовні вимоги щодо зобов'язання Головне управління Національної поліції в Одеській області призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, тобто 336800 (триста тридцять шість тисяч вісімсот гривень), суд вважає необґрунтованими, та в їх задоволенні слід відмовити, оскільки відповідачем не подавались документи позивача до МВС України і, відповідно, до відповідача не надходило рішення МВС України про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги позивачу.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку.

Звернення за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин з зазначенням способу, який, на думку суду, не призводить до захисту права, не може бути підставою для відмови в позові, тобто, захисті права, що порушується. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Правову позицію щодо можливості обрання самим судом іншого способу захисту порушеного права позивача, у разі, якщо позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав, підтримано Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України і у постанові від 20 квітня 2010 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові до відкритого акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", приватної фірми "Орнатус" про зобов'язання вчинити певні дії. Зокрема, в зазначеній постанові Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України вказала, що суд, пославшись на обрання позивачем неправильного способу захисту публічних інтересів держави, не врахував, що правила частини 3 статті 105 КАС України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом. Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

З огляду на викладене, суд вважає, що належним захистом порушеного права позивача є зобов'язання відповідача - ГУНП в Одеській області подати до Міністерства внутрішніх справ України документи, подані ОСОБА_1 разом з заявою (рапортом) щодо виплати йому одноразової грошової допомоги від 16.02.2017 року та висновок щодо виплати грошової допомоги для розгляду питання щодо призначення, нарахування і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, оскільки матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 не були розглянуті відповідно до вимог Порядку №850.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації.

За таких обставин, з урахуванням ч. 2 ст. 11 КАС України з метою повного захисту прав та свобод особи, що звернулась за судовим захистом, розглянувши справу на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд дійшов до висновку що позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання неправомірними дій Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо відмови з підстав, зазначених в листі № 9/р-298 від 21.02.2017 року, ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням II групи інвалідності; зобов'язання Головного управління Національної поліції в Одеській області подати до Міністерства внутрішніх справ України документи, подані ОСОБА_1 разом з заявою (рапортом) щодо виплати йому одноразової грошової допомоги від 16.02.2017 року та висновок щодо виплати грошової допомоги для розгляду питання щодо призначення, нарахування і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, ч. 6 ст. 128, 159 - 163, 254, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо відмови з підстав, зазначених в листі № 9/р-298 від 21.02.2017 року, ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням II групи інвалідності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області подати до Міністерства внутрішніх справ України документи, подані ОСОБА_1 разом з заявою (рапортом) щодо виплати йому одноразової грошової допомоги від 16.02.2017 року та висновок щодо виплати грошової допомоги для розгляду питання щодо призначення, нарахування і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд у строки та в порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 254 КАС України.

Суддя О.А. Левчук