Справа № 813/2671/16
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2017 року м.Київ К/800/31937/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Донець О.Є.,

Мороз В.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної служби геології та надр України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року у справі за позовом Державної служби геології та надр України до Приватного акціонерного товариства «Галичина» про анулювання спеціального дозволу на користування надрами, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Державна служба геології та надр України звернулася з позовом до Приватного акціонерного товариства «Галичина», в якому просила припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 10 листопада 2014 року №4597, виданого Приватному акціонерному товариству «Галичина» з метою геологічного вивчення, у т.ч. дослідно-промислової розробки питних підземних вод.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що за результатами проведення Західним міжрегіональним територіальним відділом Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадра України планової перевірки з питань додержання вимог законодавства про надра при видобуванні корисних копалин, виконання особливих умов спеціального дозволу на користування надрами та дотримання програми робіт встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері геологічного вивчення надр, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення. На підставі акта перевірки складено та надіслано відповідачеві припис від 25 грудня 2015 року №446-14/02, в якому встановлено строк до 05 січня 2016 року для усунення порушень вимог законодавства у сфері надрокористування, проте відповідач у визначений строк порушення не усунув, а тому є підстави для анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 10 листопада 2014 року №4597, виданого ПАТ «Галичина».

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства «Галичина» та залишено позов без розгляду на підставі ч.2 ст.99, ст.100, п.9 ч.1 ст.155 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з пропуском 15-денного троку звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, Державна служба геології та надр України звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що в даному випадку застосовується загальний шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, оскільки позов не містить вимог щодо застосування заходів реагування щодо дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Як встановлено ч.2 ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень щодо справ, зазначених у пункті 5 частини першої статті 183-2 цього Кодексу, встановлюється 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень.

За правилами ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає висновки судів щодо залишення позовної заяви без розгляду передчасними, а прийняті судами рішення такими, що не відповідають вимогам ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо їх законності та обґрунтованості.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено спеціальний строк звернення до суду, а саме 15-денний строк, який обчислюється з дня виявлення суб'єктом владних повноважень підстав для звернення до адміністративного суду, у справах зазначених у п.5 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 5 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачене застосування скороченого провадження в адміністративних справах, зокрема, щодо застосування у випадках, передбачених законом, заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності, якщо вони можуть бути застосовані виключно за судовим рішенням.

Згідно змісту позовної заяви Державної служби геології та надр України позивач просить припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами від 10 листопада 2014 року №4597, виданого Приватному акціонерному товариству «Галичина» з метою геологічного вивчення, у т.ч. дослідно-промислової розробки питних підземних вод.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на положення ст.26 Кодексу України про надра та п.23 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №615 (далі також Порядок № 615).

Стаття 26 Кодексу України про надра врегульовує питання припинення права користування надрами.

Відповідно до ч.1 вказаної статті Кодексу, право користування надрами припиняється у разі: 1) якщо відпала потреба у користуванні надрами; 2) закінчення встановленого строку користування надрами; 3) припинення діяльності користувачів надр, яким їх було надано у користування; 4) користування надрами з застосуванням методів і способів, що негативно впливають на стан надр, призводять до забруднення навколишнього природного середовища або шкідливих наслідків для здоров'я населення; 5) використання надр не для тієї мети, для якої їх було надано, порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр; 6) якщо користувач без поважних причин протягом двох років, а для нафтогазоперспективних площ та родовищ нафти та газу - 180 календарних днів не приступив до користування надрами; 7) вилучення у встановленому законодавством порядку наданої у користування ділянки надр.

При цьому, як встановлено ч.ч.2, 3 ст.26 Кодекс України про надра право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. Законодавством України можуть бути передбачені й інші випадки припинення права користування надрами.

Пунктом 23 Порядку № 615 передбачено, що право користування надрами припиняється з підстав та у порядку, передбаченому Кодексом України про надра та Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Вимог про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), дозвільної системи у сфері господарської діяльності позовна заява Державної служби геології та надр України не містить, як і не містить посилання на норми зокрема ч.7 ст.4-1 Законом України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» щодо звернення із даним позовом для застосування заходів реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру.

Ні судом першої, ні судом апеляційної інстанцій у рішеннях не наведено підстав та мотивів віднесення спору за даною позовною заявою до категорії справ, передбачених п.5 ч.1 ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства.

Як встановлено ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій фактично не з'ясовані зміст, підстави позовних вимог та пов'язані з ними обставини, не встановлений характер спірних правовідносин та порушеного права, за захистом якого позивач звернувся до адміністративного суду; не надано належної оцінки доводам позивача про те, що предметом позовних вимог є припинення права користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами на підставі ст.26 Кодексу України про надра, а не застосування заходів реагування щодо дозвільної системи у сфері господарської діяльності, що є визначальним при вирішенні питання щодо дотримання встановлених законом строків звернення до адміністративного суду.

Допущені судами попередніх інстанцій неповнота з'ясування обставин, що мають суттєве значення для справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, відповідно до ч.1 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень судів з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної служби геології та надр України задовольнити частково.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і оскарженню не підлягає.

Судді