Справа № 161/9383/17
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2017-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9383/17
Провадження № 2-а/161/808/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретаі судових засідань Кубяк О.В., за участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача Гаврилишина Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку лейтенанта поліції Манзюка Дмитра Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку лейтенанта поліції Манзюка Дмитра Анатолійовича (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови від 06 червня 2017 року серії АР №643966.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 122, частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн, а саме за користування засобом зв'язку тримаючи його у руках, а саме мобільним телефоном, під час руху, а також у зв'язку з відсутності при собі при перевірці документів полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.9 (д) та п.2.1 (ґ) Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Позивач не погоджується з вищенаведеним адміністративним стягнення з тих підстав, що під час розгляду справи про адміністративні правопорушення йому не були роз'яснено його права та обов'язки, а також не забезпечено користування ними. Крім того йому не були пред'явлені докази вчинення ним адміністративного правопорушення, а спірна постанова не містить посилань на такі докази.

З наведених мотивів просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 06 червня 2017 року серії АР №643966.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача, суб'єкта владних повноважень, в письмових запереченнях просить суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивач порушив правила дорожнього руху, а саме під час руху транспортного засобу тримав засіб зв'язку у лівій руці. Крім того, після його зупинки виявилося, що у нього не був в наявності полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Права та обов'язки позивачу були роз'яснені. Все вищевикладене підтверджується наданою фото фіксацією.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, а також відеозапис, наданий відповідачем, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, а також не заперечується сторонами, що 06 червня 2017 року за адресою м. Луцьк, вул. Привокзальна, 1, інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку лейтенантом поліції Манзюком Дмитром Анатолійовичем винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06 червня 2017 року серії АР №643966, в якій зафіксовано, що громадянин ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 217130, державний номер НОМЕР_1, 06 червня 2017 року о 18 год. 13 хв. в м. Луцьк на вул. Привокзальна, 1, користувався засобом зв'язку тримаючи його у руках, а саме мобільним телефоном; при перевірці документів не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.9 (д), 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною другою статті 122, частиною першою статті 126 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн (а.с.2).

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису бодікамери лейтенанта поліції Манзюка Дмитра Анатолійовича слідує, що дійсно, позивач був зупинений працівником поліції у м. Луцьку на вул. Привокзальна, 1. Під час спілкування з працівником поліції позивач визнав що тримав телефон у руках під час руху транспортного засобу, однак вказав, що не розмовляв по ньому. Після пред'явлення документів виявилося, що він не має при собі поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того позивачу були роз'яснені права та обов'язки згідно КУпАП.

Надаючи правову оцінку вищенаведеним діям та рішенням відповідача, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

А пунктом 2.1 (ґ) ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Отже, з аналізу диспозиції частини першої статті 126 КУпАП в системному зв'язку з пунктом 2.1 (ґ) ПДР, можливо дійти висновку, що водій транспортного засобу зобов'язаний мати при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Адміністративна відповідальність настає навіть за умови, якщо водій володіє цим полісом, однак при собі його не має та/або не пред'явив працівнику поліції.

Тобто, даний вид відповідальності може наставати до особи, водія транспортного засобу, під час його експлуатації за умови відсутності або не бажанні пред'явлення для перевірки, серед інших необхідних документів - поліса.

Так, Закон України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (пункт 1.8 статті першої цього Закону).

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Тобто, право для витребування полісу відповідним підрозділом Національної поліції у водія транспортного засобу виникає за наявності двох виключних випадків, передбачених Законом № 1961-IV. У розглядуваній справі таким випадком було складення відносно позивача постанови щодо порушень правил дорожнього руху. Тобто під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення за фактом використання мобільного телефону в руках під час керування, відповідач правомірно перевірив у позивача наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З наданої відеофіксації слідує, що позивач дійсно не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що спростовує його доводи у судовому засіданні. Отже, в цій частині відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності, яка передбачена ч.1 ст.126 КУпАП за порушення пункту 2.1 (ґ) ПДР.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, пунктом 2.9 (д) ПДР передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

З аналізу диспозиції частини другої статті 122 КУпАП в системному зв'язку з пунктом 2.9 (д) ПДР слід дійти висновку, що адміністративне правопорушення вважається вчиненим навіть якщо водій тримає засіб зв'язку у руках, однак не розмовляє по ньому, оскільки тим самим водій знімає одну руку з керма та органів управління автомобіля, відволікається від керування, погіршується його здатність оперативно реагувати на обстановку, чим створюється небезпека для інших учасників дорожнього руху. Саме для попередження такої небезпеки спрямовані норми ч.2 ст.122 КУпАП в поєднанні з пунктом 2.9 (д) ПДР.

Отже, з наведеного можливо дійти висновку, що відповідач правомірно та обґрунтовано притягнув позивача до відповідальності, яка передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, за порушення пункту 2.9 (д) ПДР.

Суд не приймає до уваги доводи позивача, що йому не були роз'яснені його права, оскільки вказані доводи спростовуються наявною у матеріалах справи відеофіксацією, з якої видно, що відповідач роз'яснив ОСОБА_2 його права, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Також суд не приймає до уваги доводи позивача, що йому не було пред'явлено доказів відеофіксації порушення, оскільки по-перше, такого обов'язку чинний КУпАП або Закон України «Про національну поліції» на працівника поліції не покладає, а по-друге позивач сам під відеозапис поліцейського, а також у судовому засіданні визнав факт тримання мобільного телефону у руках під час руху транспортного засобу.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки відповідач, як суб'єкт владних повноважень, належними та допустимими доказами довів правомірність постанови від 06 червня 2017 року серії АР №643966, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Судові витрати зі сторін не стягуються, оскільки вказана категорія справ звільнена від сплати судового збору статтею 288 КУпАП.

Керуючись статтями 2, 160, 162 КАС України, на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку лейтенанта поліції Манзюка Дмитра Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови від 06 червня 2017 року серії АР №643966 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду. Копія апеляційної скарги одночасно подається до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений та підписаний 20 липня 2017 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.О. Подзіров