Справа № 805/2340/17-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2017-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2017 р. Справа №805/2340/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11год.40хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Голубової Л.Б.,

за участі секретаря судового засідання Маковецької О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Донецькій області

Прокуратури Донецької області

про визнання протиправним та скасування висновку № 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», складений Головним управлінням ДФС у Донецькій області щодо ОСОБА_1, скасування наказу прокурора Донецької області № 1116-к від 19 червня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області у зв'язку з припиненням трудового контракту відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України, поновлення ОСОБА_1 в органах прокуратури Донецької області на посаді прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, стягнення з прокуратури Донецької області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 червня 2017 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2, за дов. від 06.07.2017 року,

представника відповідача1: Тернинко С.М., за дов. від 24.01.2017 року,

представника відповідача2: Сущенка В.А., за дов. від 22.09.2016 року

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області (надалі - відповідач 1), прокуратури Донецької області (надалі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування висновку № 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», складений Головним управлінням ДФС у Донецькій області щодо ОСОБА_1, скасування наказу прокурора Донецької області № 1116-к від 19 червня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області у зв'язку з припиненням трудового контракту відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України, поновлення ОСОБА_1 в органах прокуратури Донецької області на посаді прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, стягнення з прокуратури Донецької області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 червня 2017 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу прокурора Донецької області № 1116-к від 19 червня 2017 року, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», ч. 14 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» позивача звільнено з займаної посади прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області у зв'язку з припиненням трудового контракту відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України. Підставою звільнення з займаної посади став висновок № 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», складений Головним управлінням ДФС у Донецькій області, а також довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

Перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 у декларації за 2015 рік вказано не достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 Зокрема, у позиції 24 розділу ІІІ декларації не відображено відомості щодо будинку, про який, як місце реєстрації та фактичного проживання зазначено у позиції 2 розділу І декларації. Як встановлено фіскальним органом, власником будинку є батько декларанта.

Крім того, перевіркою встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного ОСОБА_1 у декларації, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

Також у декларації позивача в позиції 26 «Садовий (дачний) будинок в розділі ІІІ «Відомості про нерухоме майно» задекларовано будинок загальною площею 30,0 кв. м., розташований за адресою: Україна, Донецька область, Лиманський район, с. Рубці. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, у власності ОСОБА_1 зазначене майно не перебуває.

ОСОБА_1 не надано до перевірки документи для підтвердження вартості набутого майна та джерел отриманих коштів на придбання, зазначеного у розділі ІІІ декларації майна (будинок загальною площею 30,0 кв. м., розташований за адресою: Україна, Донецька область, Лиманський район, с. Рубці, у зв'язку з чим неможливо здійснити порівняльний аналіз наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна, вказаного в декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел.

Результатом перевірки встановлено, що з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та відсутністю підтверджуючих документів встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», вказаних у декларації.

Позивач вважає незаконним вказаний висновок, результатом якого стало її звільнення. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні надала письмові заперечення. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що складаючи висновок фіскальний орган діяв виключно в межах Порядку проведення перевірки відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014р. № 563.

Так, у позиції 24 розділу ІІІ декларації позивачем не відображено відомості щодо будинку її батька, в якому зареєстрована позивач. В свою чергу, в позиції 26 «Садовий (дачний) будинок» в розділі ІІІ «Відомості про нерухоме майно» задекларовано будинок площею 30,0 кв. м, однак відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек у власності ОСОБА_1 вказане майно не перебуває.

Позивачем не надано до перевірки документів стосовно вказаного майна, тому в порядку пункту 11 статті 5 Закону України «Про очищення влади» відповідачем 1 винесено спірний висновок про результати перевірки.

З зазначених підстав представник відповідача 1 просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 2 з позовними вимогами також не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях від 20 липня 2017 року, зазначаючи, що наказ № 1116-к від 19.06.2017 року про звільнення позивача прийнято відповідно до ч.3 ст.1 та ч.8 ст.3 Закону України «Про очищення влади», п. 7-2 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, п.37 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014р. № 563, на підставі довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_1 Головного управління ДФС в Донецькій області, якими до прокуратури направлено висновки про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади».

Зазначає, що прокуратура при звільненні позивача діяла виключно в межах Закону України «Про очищення влади» та Порядку 563.

З зазначених підстав представник відповідача 2 також просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 відповідно до наказу прокурора Донецької області № 212-к від 26 січня 2017 року прийнята на роботу на посаду прокурора Костянтинівської міської прокуратури Донецької області, про що свідчить запис у трудовій книжці позивача (а.с. 21).

Наказом прокурора Донецької області № 1116-к від 19 червня 2017 року, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру», ч. 14 ст. 5 Закону України «Про очищення влади» позивача звільнено з займаної посади прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області у зв'язку з припиненням трудового контракту відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 22). Підставою звільнення з займаної посади визначено висновок № 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», складений Головним управлінням ДФС у Донецькій області, а також довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади».

Довідкою про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» щодо ОСОБА_1, підписаною прокурором Донецької області інформації встановлено, що до позивача застосовуються заборони, передбачені частиною третьою статті 1 вищевказаного закону (а.с. 82-83).

Згідно з висновком № 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», складеного відповідачем 1, встановлено, що ОСОБА_1 у декларації за 2015 рік вказано не достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади», які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_1 (а.с.25-26).

Так, у позиції 24 розділу ІІІ декларації не відображено відомості щодо будинку, про який, як місце реєстрації та фактичного проживання зазначено у позиції 2 розділу І декларації. Згідно з письмовим поясненням та копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 09 січня 2003 року власником цього будинку є ОСОБА_2 (батько декларанта).

У висновку вказано, що з вересня 2013 року позивач перебуває на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади». Згідно запису у трудовій книжці 23 вересня 2013 року позивача призначено на посаду головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби (а.с. 18-19).

Також у оскаржуваному висновку зазначено, що вартість майна (майнових прав), вказаного ОСОБА_1 у декларації за 2015 рік, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади», не відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

У декларації позивача в позиції 26 «Садовий (дачний) будинок в розділі ІІІ «Відомості про нерухоме майно» задекларовано будинок загальною площею 30,0 кв. м., розташований за адресою: Україна, Донецька область, Лиманський район, с. Рубці. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, у власності ОСОБА_1 зазначене майно не перебуває. Тобто, фактично на думку фіскального органу, позивач зависила своє майнове право на садовий будинок.

ОСОБА_1 не надано до перевірки документи для підтвердження вартості набутого майна та джерел отриманих коштів на придбання, зазначеного у розділі ІІІ декларації майна (будинок загальною площею 30,0 кв. м., розташований за адресою: Україна, Донецька область, Лиманський район, с. Рубці, у зв'язку з чим неможливо здійснити порівняльний аналіз наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна, вказаного в декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел.

Результатом перевірки встановлено, що з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та відсутністю підтверджуючих документів встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», вказаних ОСОБА_1 у декларації.

Згідно декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, тобто, за два роки до прийняття на посаду прокурора, ОСОБА_1 вказала як членів сім'ї матір та батька, з якими проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27-31).

Відповідно до паспорту, вказана адреса є адресою реєстрації позивача (а.с. 16 зв. бік).

В підрозділі А. «Майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта, та витрати декларанта на придбання такого майна або користування ним» розділу ІІІ «Відомості про нерухоме майно», в рядку 26 «Садовий (дачний) будинок» позивач задекларувала дачний будинок загальною площею 30,0 кв.м. за адресою: Україна, Донецька область, Лиманський район, с. Рубці.

В матеріалах справи наявний договір суборенди землі від 10 листопада 2010 року, відповідно до якого орендар громадянин ОСОБА_5 з одного боку, та суборендар громадянка ОСОБА_1 з другого боку, уклали договір, предметом якого є строкове платне користування земельної ділянки для розташування та обслуговування літного будиночку для відпочинку (а.с. 55-57). Відповідно до акту про передачу та прийом земельної ділянки в суборенду від 10 листопада 2010 року вказана ділянка була передана позивачу (а.с. 59). Тобто, на дату отримання ділянки в суборенду позивач не займала посади, визначені у пунктах 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади».

Дані стосовно оформлення дачного будинку в матеріалах справи відсутні. Представник позивача пояснив, що літній дерев'яний будинок не підлягає реєстрації.

В підрозділі Б. «Майно, що перебуває у власності, в оренді чи на іншому праві користування членів сім'ї декларанта, в рідку 30 «Житлові будинки» позивачем задекларовано будинок загальною площею 160,9 кв.м. за адресою: Україна, Донецька область, АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право власності від 09 січня 2003 року, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказаний будинок та земельні ділянка площею 0,0136 га належить на праві власності батьку декларанта ОСОБА_2(а.с. 49-54).

Аналогічні дані стосовно нерухомого майна містяться у декларації позивача за 2014 рік (а.с. 38-42).

Слід зазначити, що Листом Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 12 січня 2017 року № 130/10/05-14-13-02-09-4 на запит Прокуратури Донецької області розбіжностей з декларацією ОСОБА_1 не встановлено (а.с. 32-33). Довідкою про результати перевірки, передбаченої

Довідкою про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади» від 18 травня 2016 року № 08.2-05/27 Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області встановлено, що не застосовуються заборони, передбачені частинами третьою та четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» (а.с. 35).

Висновком про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади» від 26 лютого 2016 року № 600/9/05-14-13-02 встановлено, що у декларації про майно, доходи і витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказано достовірні відомості щодо наявного майна (майнових прав), набутого ОСОБА_1 за час перебування на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Костянтинівського міськрайонного управління юстиції (а.с. 37). Вартість набутого майна (майнових прав), вказаних у декларації за минулий рік відповідає наявній податковій інформації про доходи, отриманою ОСОБА_1 із законних джерел.

Отже, фактично позивач двічі проходила перевірку на підставі Закону України «Про очищення влади».

Таким чином, суд зазначає, що зазначені висновки та довідки, складені за матеріалами перевірки декларації за 2015 рік, тобто, до зайняття позивачем посади в органах прокуратури, суперечать висновку № 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», складеному Головним управлінням ДФС у Донецькій області щодо ОСОБА_1.

Висновок про не достовірність відомостей, вказаних позивачем у декларації за 2015 рік, відповідач 1 мотивував тим, що у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік вказаний будинок, власником якого є батько декларанта, а вартість майна (майнових прав), вказаного ОСОБА_1 у декларації, набутого позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади» не відповідає наявній податковій інформації про доходи отримані ОСОБА_1 із законних джерел. Також вказаний позивачем садовий будинок загальною площею 30,0 кв. м. у власності ОСОБА_1 не перебуває, оскільки така інформація відсутня в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) визначає Закон України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-VII (далі - Закон № 1682).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 1682 очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Частиною 2 ст.1 Закону № 1682 визначено, що очищення влади (люстрація) ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Частиною 9 ст.1 Закону № 1682 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при виконанні цього Закону оскаржуються в судовому порядку.

Згідно з ч. 8 ст. 3 Закону № 1682 заборона, передбачена ч.3 ст.1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених п.п.1-10 ч.1 ст.2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Сутність заборони, передбаченої ч. 3 ст.1 Закону № 1682, полягає у неможливості протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація).

Порядок проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади» затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації Закону України «Про очищення влади» від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі - Порядок № 563).

Посади, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади (люстрації), визначені ч.1 ст.2 Закону № 1682 та п.2 Порядку № 563.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 2 Закону № 1682, пп. 7 п. 2 Порядку № 563 заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються, зокрема, щодо працівників прокуратури.

ОСОБА_1 займала посаду прокурора місцевої прокуратури, тобто, посаду, щодо якої здійснюються заходи з очищення влади. З 23 вересня 2013 року, до працевлаштування в прокуратурі працювала в органах юстиції.

Частиною 4 ст. 5 Закону № 1682 визначено, що організація проведення перевірки осіб (крім суддів та осіб, зазначених в абзаці третьому цієї частини) покладається на керівника відповідного органу, до повноважень якого належить звільнення з посади особи, стосовно якої здійснюється перевірка.

За приписами частин 1-2 ст. 4 Закону № 1682 особи, які перебувають на посадах, визначених у пп. 1-10 ч.1 ст.2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у ч.4 ст.5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені ч.ч.3 або 4 ст.1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону.

Заява подається не пізніше ніж на десятий день з дня початку проведення перевірки у відповідному органі, на підприємстві згідно з планом проведення перевірок, затвердження якого передбачено п. 3 ч. 2 ст.5 цього Закону.

Така заява позивача від 20 грудня 2016 року наявна в матеріалах справи (а.с.24).

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону № 1682 перевірці підлягають достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Як зазначено вище, починаючи з 23 вересня 2013 року і до призначення на посаду прокурора, позивач обіймала посади в органах юстиції, щодо яких відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 2 Закону № 1682 також здійснюються заходи з очищення влади.

Таким чином, перевірці підлягала достовірність відомостей щодо наявного майна (майнових прав), а також відповідність вартості майна (майнових прав), вказаних в декларації за 2013 рік, набутого (набутих) позивачем з вказаної дати, доходам, отриманим ним із законних джерел.

Пунктом 19 Порядку № 563 встановлено, що запит про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у декларації, поданій особою, яка підлягає перевірці, за минулий рік, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пп. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, надсилається до ДФС разом з копією декларації особи, яка підлягає перевірці, засвідченою кадровою службою органу, в якому проводиться перевірка.

Відповідно до п. 20 Порядку № 563 ДФС у порядку, визначеному Мінфіном, проводить перевірку достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, складеної в повному обсязі за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Порядок проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 листопада 2014 року № 1100, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2014 року за № 1385/26162, (далі - Порядок № 1100), який на час виникнення спірних правовідносин діяв у редакції від 03 листопада 2014 року.

Абз. 2 п. 1 Порядку № 1100 визначено, що дія цього Порядку поширюється на осіб, стосовно яких проводиться перевірка, контролюючі органи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи, визначені ч. 4 ст. 5 Закону. Перевірка відомостей щодо членів сім'ї особи, стосовно якої проводиться перевірка, вказаних у декларації, не проводиться.

Всупереч наведеному, відповідачем 1 у висновку від 19 травня 2017 року проведено перевірку нерухомості, що належить на праві власності батьку декларанта.

Крім того, відповідно до п. 12 роз'яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю, затверджених рішенням НАЗК від 11 серпня 2016 року № 3 надано тлумачення поняття «інша права користування». Зокрема, закон передбачає обов'язок зазначати в декларації окремі об'єкти, які належать суб'єкту декларування або члену його сім'ї на праві користування.

Такими правами можуть бути: оренда, сервітути, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право забудови земельної ділянки (суперфіцій), утримання, застава, користування на підставі довіреності, у тому числі генеральної довіреності, інші права, передбачені законом.

Абз. 8 п. 2 Порядку № 1100 встановлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби України проводять перевірку інших зазначених у ч.1 ст.2 Закону осіб (крім зазначених в абз. 3-7 цього пункту) на підставі отриманого запиту про проведення перевірки та копії декларації.

Відповідно до п.5 Порядку № 1100 перевірка проводиться відповідним структурним підрозділом контролюючого органу, до функціональних повноважень якого належить здійснення такої перевірки.

Загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки визначений п. 3 Порядку № 1100 та включає такі складові:

1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого ч.4 ст.5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи;

2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації;

3) проведення перевірки, що фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.3 Закону, доходам, отриманим із законних джерел;

4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей;

5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку;

6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України «Про очищення влади», за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Пунктом 4 Порядку № 1100 визначено, що при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Згідно з п. 6 Порядку № 1100 для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи «Податковий блок», зокрема про: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пп. 1-10 ч.1 ст.2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1100 у розділі ІІІ декларації перевірці підлягають:

- достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пп. 1-10 ч.1 ст.2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи;

- відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пп. 1-10 ч.1 ст. 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

При перевірці даних про нерухоме майно, вказаних особою, стосовно якої проводиться перевірка, у розділі ІІІ декларації, враховується зазначена такою особою в декларації інформація щодо перебування такого нерухомого майна або його частини у власності, в оренді чи на іншому праві користування (у разі зазначення такої інформації декларантом).

Для перевірки інформації про нерухоме майно використовуються дані, що надходять від суб'єктів інформаційних відносин: відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримані відповідно до законодавства, - про виникнення, перехід чи припинення речових прав на нерухоме майно; платників податків - фізичних осіб - про об'єкти нерухомого майна, зазначені в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також наявна податкова інформація про нерухоме майно, одержана з інших джерел.

Нерухоме майно, порушення щодо якого встановлене фіскальним органом набуте, відповідно у 2003 році (будинок батька декларанта) та у 2010 році стосовно договору суборенди землі, тобто, коди позивач не займала посад, визначених у пп. 1-10 ч.1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади».

Частиною 10 ст. 5 Закону № 1682 передбачено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених п. 2 ч. 5 цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Згідно з п.27 Порядку № 563 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у п.2 ч.5 ст.5 Закону, ДФС протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх фактів недостовірності та/або невідповідності відомостей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня надходження запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них зазначеній особі.

В матеріалах справи наявне повідомлення фіскального органу, але доказів їх надіслання на адресу позивача немає (а.с. 77). Наявні пояснення позивача, але саме на якій запит вони надані - письмовий чи усний по телефону, представникам сторін невідомо (а.с. 77 зв. бік).

Відповідно до п.28 Порядку № 563 особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за фактами, зазначеними у п.27 цього Порядку, та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Згідно з п.12 Порядку № 1100 у разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним контролюючим органом при підготовці висновку про результати перевірки.

Слід зазначити, що порівняльний аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що п.12 Порядку № 1100 не відповідає п.27 Порядку № 563 та ч.10 ст.5 Закону № 1682.

Так, в п.12 Порядку № 1100 йдеться про те, що протягом трьох робочих днів з дня виявлення недостовірностей та/або невідповідностей контролюючий орган повідомляє про це особу, стосовно якої проводиться перевірка. Водночас Закон № 1682 та Порядок № 563 передбачають, що контролюючий орган повідомляє особу, стосовно якої проводиться перевірка, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Застосовуючи до спірних правовідносин ч.10 ст.5 Закону № 1682 та п.27 Порядку № 563 як нормативно-правові акти, що мають вищу юридичну силу по відношенню до п.12 Порядку № 1100, суд дійшов висновку, що ГУ ДФС у Донецькій області зобов'язано було повідомити позивача про всі виявлені під час перевірки недостовірності та невідповідності.

Такий висновок узгоджується з алгоритмом проведення перевірки, визначеним п.3 Порядку № 1100, згідно з яким проведення перевірки, (яке крім іншого включає порівняльний аналіз наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна, вказаного у декларації, доходам, отриманим із законних джерел), має передувати повідомленню особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було повідомлено лише про виявлені розбіжності між даними, зазначеними у декларації, та інформацією, наявною у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; позивачу запропоновано надати пояснення причин таких розбіжностей та копії підтверджуючих ці пояснення документів. Про виявлення будь-яких інших недостовірностей та/або невідповідностей позивач поінформований не був.

При цьому, про виявлену перевіркою невідповідність вартості майна доходам, отриманим із законних джерел, позивача не було повідомлено.

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем 1 вимог ч.10 ст.5 Закону № 1682, п. 27 Порядку № 563 та алгоритму проведення перевірки, визначеного пп. 3-6 п.3 Порядку № 1100.

Також суд зазначає, що п. 37 Порядку № 563 визначено, що керівник органу не пізніш як на третій робочий день з дня складення довідки про результати перевірки за формою згідно з додатком 5 у разі встановлення недостовірності відомостей щодо особи, зазначених у пунктах 1 та/або 2 частини п'ятої статті 5 Закону, приймає рішення про звільнення такої особи та у той самий день надсилає в паперовій формі до Мін'юсту повідомлення про звільнення особи за формою згідно з додатком 6 разом із засвідченою копією рішення про звільнення особи, інформація з яких не пізніш як на третій день з дня надходження до Мін'юсту вноситься до Реєстру.

Згідно з п. 72 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю Україну підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені Законом України «Про очищення влади».

Відповідно до ч. 14 ст. 5 Закону № 1682 керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що критеріями здійснення очищення влади стосовно осіб щодо яких здійснювалася перевірка, зокрема, є встановлення перевіркою недостовірності відомостей щодо наявності майна, зазначеного у декларації; недостовірності таких відомостей, та невідповідності вартості майна, вказаного в декларації, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел; невідповідності вартості майна, вказаного в декларації, набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1- 10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел.

З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що недостовірність відомостей, яка може бути підставою для звільнення особи та застосування до неї відповідних заборон, повинна встановлюватись в сукупності з невідповідністю вартості майна, яке належить особі. Тобто, саме по собі неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону № 1682 в частині звільнення особи з посади в разі, якщо вказане майно набуте особою на законних підставах, та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Між тим, вживання у тексті частини 8 статті 3 Закону № 1682 єднального та розділового сполучника «та/або» вказує, що означена заборона застосовується до осіб за наявності одного з двох наступних критеріїв.

Зокрема, за першим критерієм необхідно враховувати, що підставами для звільнення є недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, та невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 Закону № 1682, доходам, отриманим із законних джерел.

Отже, недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у декларації, не є самостійним критерієм для заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону № 1682, оскільки вказана обставина обов'язково повинна бути поєднана із висновком про невідповідність вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

За другим критерієм достатньою підставою для звільнення є невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, для застосування заборони за першим критерієм необхідно встановити недостовірність відомостей, та невідповідність вартості майна (майнових прав), зазначених у деклараціях, доходам, отриманим із законних джерел, тоді як для застосування заборони за другим критерієм необхідно встановити невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного в деклараціях, набутого на час перебування на відповідних посадах, доходам, отриманим із законних джерел.

Саме означені відомості, згідно з пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону № 1682, підлягають перевірці.

Також, в частині 8 статті 3 Закону № 1682 законодавець визначив ознаки майна, що перевіряється, зокрема, майно (майнові права), набуте (набуті) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади».

Отже, сама інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може слугувати підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, а саме що таке майно (майнові права) набуте за час перебування на посадах, визначених пунктами 1- 10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», і його вартість відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Наявність у висновку про результати перевірки інформації про підтвердження законності джерел набуття майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування відповідної заборони.

З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що у висновку ГУ ДФС у Донецькій області № 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 5 Закону України «Про очищення влади», зазначено, що за результатами проведеної перевірки, з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та відсутністю підтверджуючих документів встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади». При цьому, положення Закону України «Про очищення влади» застосовано до позивача безпідставно та неправомірно, тому позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування вищевказаного висновку підлягають задоволенню.

Інші вимоги позивача є похідними від вимог про скасування висновку відповідача 1 № 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року, тому також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлення судом протиправності винесення Головним управлінням ДФС у Донецькій області висновку № 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року підлягають задоволенню й вимоги щодо скасування наказу прокурора Донецької області № 1116-к від 19 червня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури, який прийнято на підставі висновку відповідача 1 та вимоги щодо поновлення позивача на зазначеній посаді.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки прокуратури Донецької області від 21.06.2017 року № 18-57-591, станом на день звільнення 19 червня 2017 року, середньомісячна заробітна плата за останні два місяці (квітень-травень 2017 року) ОСОБА_1 становила 13671,87 гривень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, відповідно до пункту 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В пункті 6 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999року №13 Пленум Верховного Суду України зазначив, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Отже, розрахунок грошового забезпечення на час вимушеного прогулу судом здійснено наступним чином: позивач ОСОБА_1 звільнена з посади 19 червня 2015 року. Останній день роботи є днем звільнення. Період вимушеного прогулу складає 17 робочих днів, зокрема, у період з 19.06.2015 року по 13.07.2017 року (дата ухвалення судом рішення). Два попередні місяці, що передують звільненню квітень - травень 2017року. Кількість робочих днів - 20. Середньомісячна заробітна плата 13671,87 грн. : 20 день = 683,59грн./день х 22 дні вимушеного прогулу = 15038,98грн.

Таким чином, беручи до уваги наведене, а також те, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про скасування наказу прокурора Донецької області № 1116-к від 19 червня 2017 року та поновлення на посаді прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.06.2017 року по день поновлення на посаді у загальному розмірі 15038,98 гривень.

Керуючись Кодексом законів про працю України, Законом України «Про очищення влади», статтями 23, 94, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області, прокуратури Донецької області про визнання протиправним та скасування висновку № 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», складений Головним управлінням ДФС у Донецькій області щодо ОСОБА_1, скасування наказу прокурора Донецької області № 1116-к від 19 червня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області у зв'язку з припиненням трудового контракту відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України, поновлення ОСОБА_1 в органах прокуратури Донецької області на посаді прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області, стягнення з прокуратури Донецької області середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 червня 2017 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління ДФС у Донецькій області№ 7757/10/05-99-13-55 від 19 травня 2017 року про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади», складений Головним управлінням ДФС у Донецькій області щодо ОСОБА_1.

Скасувати наказ прокурора Донецької області № 1116-к від 19 червня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області у зв'язку з припиненням трудового контракту відповідно до п. 7-2 ст. 36 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури Донецької області на посаді прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області.

Стягнути з прокуратури Донецької області середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 червня 2017 року по день поновлення на посаді у загальному розмірі 15038,98 гривень.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області та стягнення з прокуратури Донецької області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у межах суми стягнення за один місяць, підлягає негайному виконанню, відповідно до пп. 2, 3 ч. 1 ст.256 КАС України.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 здійснені нею документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Повний текст постанови виготовлено 20 липня 2017 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Голубова Л.Б.