Справа № 331/2964/17
Суддя: Скользнєва Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/331/129/2017
331/2964/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2017 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі Постарнак М.М.,

за участю представників:

позивача Гайворонського М.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2017 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій, в якому просила суд визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повернення їй документів щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 направити її документи до Міністерства оборони України з метою нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь понесені судові витрати, а саме: витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 27 липня 1999 року.

З 01 лютого 2003 року їй при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, про що свідчить довідка акту огляду МСЕК серії АД № 088443 від 01.02.2003р..

07 листопада 2016 року вона звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення її документів до Міністерства оборони України з метою нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Проте, Запорізьким обласним військовим комісаріатом їй було відмовлено у направленні її документів до Міністерства оборони України з метою нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Позивач вважає зазначені вище дії відповідача неправомірними, оскільки порушуються її конституційні права як громадянина України.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав та просив суд їх задовольнити, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Письмові заперечення відповідача обґрунтовані тим, що Запорізький обласний військовий комісаріат діяв відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем було подано не повний пакет документів, необхідний для направлення до Міністерства Оборони України, а тому листом позивачеві була роз`яснена необхідність подання повного пакету документів, і тільки після подачі повного пакету документів, останні будуть надіслані на адресу Міністерства оборони України для відповідного розгляду.
Вивчивши позовні вимоги позивача, взявши до уваги пояснення представників позивача та відповідача, письмові заперечення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 27 липня 1999 року. (а.с. 6)

З 01 лютого 2003 року ОСОБА_2 при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого під час проходження військової служби, про що свідчить довідка акту огляду МСЕК серії АД № 088443 від 01.02.2003р.. (а.с. 7)

07 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Запорізького обласного військового комісаріату із заявою про направлення її документів до Міністерства оборони України з метою нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». (а.с. 17)

Проте, Запорізьким обласним військовим комісаріатом їй було відмовлено у направленні її документів до Міністерства оборони України з метою нарахування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». (а.с. 18).
Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суб`єкти публічного права мають право здійснювати свої повноваження в межах встановлених границь та повноважень. Тобто діє принцип «можна тільки те, що дозволено». Для публічного права характерний специфічний юридичний порядок «влади -підпорядкування», згідно якого управління повинно здійснювати точну реалізацію вказівок влади, а всі інші особи -підпорядкуватися їм. Повноваження відповідача визначені законом та носять імперативний характер.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.
Згідно частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст.16 вказаного Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з частиною другою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на момент встановлення ІІІ групи інвалідності, а саме 09.12.2013 р.) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги ( на час встановлення ІІІ групи інвалідності позивачу, а саме 09.12.2013 р.) визначені постановою Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008р.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" особи, яким виплачується одноразова грошова допомога у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи в разі настання інвалідності, подають за місцем проходження служби (зборів) або до військкомату (далі - уповноважений орган) такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом) чи настанням інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення відсотка втрати працездатності та рішення відповідної військово-медичної установи щодо визнання поранення (контузії, травми або каліцтва); копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності; копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Згідно пункту 7 вказаної постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку. Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Підпунктом 4 пункту 2 вищенаведеного Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи в разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Отже, підпунктом 4 пункту 2 Порядку №499 передбачено умови виплати допомоги військовослужбовцям, а не перелік документів, що надаються для призначення допомоги.

Переліком документів, що подаються для призначення одноразової грошової допомоги наведеним у п.3 Порядку № 499 не передбачено надання документу, який підтверджує, що інвалідність настала під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем для вирішення питання про призначення йому одноразової грошової допомоги у відповідності з приписами ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з встановленням йому інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби відповідачу надано документ, передбачений п. 3 Порядку № 499.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі Щокін проти України (рішення від 14 жовтня 2010 року п. 56-58) Європейський суд з прав людини зазначив, що на думку Суду, відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення такого важливого фінансового питання, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.
Вищевикладених міркувань достатньо, щоб Суд дійшов висновку, що втручання у майнові права заявника було незаконним для цілей статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відмовляючи позивачу у наданні висновку щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги з підстав не надання документу, який підтверджує, що інвалідність настала під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, а також документу, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із наведеного випливає, що компенсація витрат на правову допомогу в адміністративних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Згідно наданих суду копій договору про надання правової допомоги, акта прийняття грошових коштів, квитанцій та розрахунку витрат на правову допомогу, позивачем витрачено на правову допомогу 1500 грн. (а.с. 19-22).
Проте, суд не приймає до уваги зазначені документи, як докази понесення витрат на правову допомогу, оскільки як квитанції до прибуткового касового ордеру від 26 квітня 2017 року, так і розрахунок витрат на правову допомогу містять в собі дані щодо ознайомлення з матеріалами справи та участі у судовому засіданні по справі, яка не має відношення до цього позову, оскільки цей позов ОСОБА_2 надійшов в провадження Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 28 квітня 2017 року.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", суд
П О С Т А Н О В И В:
Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо неподання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України, щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".

Зобов`язати Запорізький обласний військовий комісаріат подати розпорядникові бюджетних коштів - Міністерству оборони України, документи щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей".

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови суду.

Суддя: Н.Г.Скользнєва
10.07.2017 .