Справа № 804/5498/16
Суддя: Гончарова Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2017 р. Справа № 804/5498/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гончарової І.А.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Техно-Люкс" до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -
29 серпня 2016 року Приватне підприємство "Техно-Люкс" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 110100001/2016/200051/1 від 11.08.2016 року;
- визнати неправомірними дії посадових осіб м/п «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС м/п «Північний», пов'язані з невизнанням митної вартості товарів відповідно до митної декларації № 110100001/2016/218641 від 04 серпня 2016 року.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, заявивши клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Відповідно до ч. 4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на приписи ч. 4, ст. 122, ч. 6 ст.128 КАС України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позовної заяви, письмових пояснень до неї та письмових заперечень проти неї, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, здійснивши аналіз норм матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд при прийняті постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
З матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2014 року Приватним підприємством "Техно-Люкс" (іменується далі "Покупець") був укладений контракт № WTL-104 (далі іменується "Контракт") з компанією Wenzhou Huayu Trading Co., Ltd. (Китай), (іменується далі "Продавець", за яким Продавець зобов'язаний постачати на адресу Покупця товар, а Покупець приймати цей товар та оплачувати його згідно умовам, вказаним в Додатках до даного Контракту. Кількість, асортимент та відповідність товару технічним умовам визначаються окремо для кожної партії відповідним заказом Покупця. Кількість та ціна товару вказуються Продавцем в інвойсі. Даний контракт передбачає поставку товару партіями. Строк поставки узгоджується сторонами не пізніше двох тижнів перед відправкою. Поставка здійснюється безпосередньо з заводу-виробника, зі складів Продавця або, за його розпорядженням, зі складу уповноваженого агента.
Згідно з положеннями п. 3 Контракту поставка товару здійснюється автомобільним або морським транспортом відповідно до правил «Інкотермс 2010».
В пункті 5 Додатку № 4 від 14 травня 2016 року до контракту № WTL-104 від 05.09.2014 року визначено умови оплати - відстрочення платежу 180 днів з дня поставки товару.
На підставі Контракту № WTL-104 від 05.09.2014 року та згідно додатку до Контракту (специфікації) № 4 від 14.05.2016 року Продавцем на митну територію України для Покупця було ввезено вантаж: промислові стабілізатори напруги: СНАП -500, 04 кВт; СНАП - 1000, 0,8 кВт; СНАП -1500, 1,2 кВт; СНАЗШ-1,5 КVA, 2 кВт; СНАЗШ-3 КVA, 2 кВт; СНАЗШ-4,5 SКVA, 3,15 кВт; СНАЗШ-6 КVA, 4 кВт; СНАЗШ-9 КVA, 6,3 кВт; СНАЗШ-15 КVA, 12 кВт; СНАЗШ-20 КVA, 16 кВт; СНАЗШ-30 КVA, 24 кВт; СНАЗС-80 КVA, 56 кВт; СНАЗС-100 КVA, 80 кВт; СНАЗС-150 КVA, 105 кВт у загальній кількості 1278 шт. та інвертори без акумуляторної батареї ПНК-3000 (3000 Вт, 3 кВА) у кількості 5 шт.
Умови оплати, відповідно до пункту 5 Додатку № 4 від 14 травня 2016 року до контракту № WTL-104 від 05.09.2014 року - відстрочення платежу 180 днів з дня поставки товару.
Судом встановлено, що 04 серпня 2016 року позивач звернулася до митного посту "Північний" Дніпропетровської митниці ДФС для здійснення митного оформлення товарів, надав митну декларацію № 110100001/2016/218641 від 04 серпня 2016 року та відповідний пакет передбачених законодавством документів для митного оформлення товару, а саме:
- міжнародну автомобільну декларацію CMR 67 від 02 серпня 2016;
- коносамент (Bill of lading) NGBLEG1566038 від 23 червня 2016 року;
- рахунок-фактуру (Інвойс) 16HU022 від 14 травня 2016 року;
- пакувальний лист 16HU022 від 14 травня 2016 року;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу WTL-104 від 05 вересня 2014 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаток №4 від 14 травня 2016 року;
- інформацію про позитивні результати здійснення фітосанітарного контролю товару №2730 від 02 серпня 2016 року;
- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару №2761 від 02 серпня 2016 року;
- сертифікат походження товарів форми A G163301Y03560001 від 30 червня 2016 року.
Позивачем при митному оформленні товару, поставленого згідно Контракту № WTL-104 від 05.09.2014 року та згідно додатку до Контракту (специфікації) № 4 від 14.05.2016 року, в вантажно-митній декларації митна вартість поставленого товару була визначена за основним методом - за ціною договору.
Під час процедури визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, на вимогу митниці позивачем додатково надано:
- копію прайс-листа виданого компанією-продавцем Whenzhou Huayu Trading Co., Ltd від 14 травня 2016 року;
- копію бухгалтерської довідки від 05 червня 2016 року;
- копію платіжного доручення від 03 червня 2016 року №358256, технічний опис;
В ході консультацій з відповідачем на підтвердження заявленої митної вартості товарів 10 серпня 2016 року позивачем надано до митниці Висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 10 серпня 2016 року № ГО-3752 про визначення ринкової вартості промислових стабілізаторів напруги та інверторів без акумуляторної батареї, отриманих згідно контракту №WTL -104 від 05 вересня 2014 року, додатку №4 від 14 травня 2016 року.
Судом також встановлено, що товар був випущений відповідачем у вільний обіг у зв'язку з нагальною потребою ПП «Техно-Люкс» у поставленій продукції за новою ЕМД № 110100001/2016/219450 від 12.08.2016 р. з коригованою ціною товару.
Позивач не погоджується з рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Обгрутовуючи правомірність визначення позивачем митної вартості товарів, суд виходить до наступного.
З 01.06.2012 року відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з 01.06.2012, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Відповідно до приписів статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.
У разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Так, згідно з п. 1 додатку № 4 від 14.05.2016 року до Контракту № WTL-104 від 05.09.2014 року сторонами договору погоджено, що товар постачається на умовах CFR.
Інкотермс 2010 передбачено використання 11 торгових термінів. При цьому розподіл витрат між продавцем та покупцем на здійснення поставки товару на умовах EXW, FCA, FAS, FOB, СРТ, СІР, CFR, CIF, DDP Інкотермс 2010 відповідає розподілу зазначених витрат при аналогічних умовах поставки згідно з Інкотермс 2000.
Відповідно до Інкотермс 2000 - CFR - COST AND FREIGHT (... named port of destination) - ВАРТІСТЬ І ФРАХТ (... назва порту призначення). Термін "вартість і фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження.
Продавець зобов'язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.
Термін CFR зобов'язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.
Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Якщо сторони не мають намірів щодо здійснення поставки товару через поручні судна, слід застосовувати термін СРТ.
В підрозділі А.3 Розділу CFR ІНКОТЕРМС 2000, що визначає обов'язки продавця зазначено наступне:
А.3 Договори перевезення та страхування
а) Договір перевезення.
Продавець зобов'язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до названого порту призначення звичайним судноплавним маршрутом морським (або, у відповідному випадку, внутрішнім водним) судном такого типу, що звичайно використовується для перевезення товарів з характеристиками, аналогічними визначеним у договорі купівлі-продажу.
б) Договір страхування.
Відповідно до підрозділу Б Розділу CFR ІНКОТЕРМС 2000, що регулює обов'язки Покупця зазначено наступне:
Б.3. Договори перевезення та страхування
а) Договір перевезення.
б) Договір страхування.
За таких обставин, суд доходить висновку, що у позивача відсутній обов'язок ані укладати договори перевезення товару до пору Одеса, ані здійснювати будь-яке страхування товарів, що постачаються. Питання щодо перевезення та страхування поставленого товару мали б бути вирішені Постачальником а не Позивачем.
Таким чином, відповідачем помилково було зазначено, що у зв'язку з відсутністю документів страхування у позивача неможливо визначити митну вартість товарів.
Крім того, в оскаржуваній картці відмови відповідач вказує, що ним виявлено відхилення в вартості товару. Зазначає, що на підтвердження митної вартості товару було надано копію бухгалтерської довідки від 05 червня 2016 року, яка не відображає господарську операцію - факт оприбуткування товару, що оцінюється та копію платіжного доручення від 03 червня 2016 року № 358256, яке містіть дані про оплату товару за контрактом від 05.09.2014 року № WTL-104 у розмірі 47 727,63 дол. США, проте, ціна товару закріплена доповненням №4 у сумі складає 21 221,36 дол. США. Загальна вартість поставки у рахунку-інвойсі від 14.05.2016 року № 16HU022 становить 21 459,641 дол. США.
Судом встановлено, що оплата за поставлений товар відповідно до Додатку №4 від 14 травня 2016 року до контракту WTL-104 від 05 вересня 2014 року, на час звернення до митного органу, здійснена не була, оскільки, відповідно до п. 5 Додатку №4 від 14 травня 2016 року визначено умови оплати - відстрочення платежу 180 днів з дня поставки товару. Тому, суд вважає, що відповідач безпідставно зазначає про те, що позивачем надано платіжні доручення щодо здійснення оплати за товар, поставлений згідно з Додатком №4 від 14 травня 2016 року до контракту WTL-104 від 05 вересня 2014 року.
Також, в оскаржуваній картці відмови відповідачем зазначено, що в ході проведення консультацій позивачем надано висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 10 серпня 2016 року №ГО-3752 про визначення ринкової вартості промислових стабілізаторів напруги та інверторів без акумуляторної батареї, отриманих згідно контракту №WTL -104 від 05 вересня 2014 року, додатку №4 від 14 травня 2016 року.
При цьому, як встановлено судом, відповідачем невірно зазначено, що завданням проведення такої експертизи є визначення ринкової вартості абразивних матеріалів, оскільки, висновком експерта Дніпропетровської торгово- промислової палати від 10 серпня 2016 року №ГО-3752 встановлено ринкову вартість промислових стабілізаторів напруги та інверторів без акумуляторної батареї отриманих Позивачем відповідно до укладеного контракту.
Також, твердження відповідача, що позивачем не долучено сертифікатів якості та сертифікатів відповідності, до ЕМД не долучено документи, що підтверджують заявленого виробника, торгівельної марки, а акож якісні характеристики оцінюваного товару не знаходять свого підтвердження, оскільки митницею в картці відмови в прийнятті митної декларації зазначено, що під час прийняття рішення прийнято та розглянуто цілий ряд документів, в тому числі сертифікат походження товарів форми А, декларацію про відповідність (для продукції, що підлягає оцінці відповідності вимогам Технічного регламенту, тощо).
Твердження відповідача стосовно розбіжності у вартості товарів в товаросупровідних документах (інвойсі та додатку №4 до контракту), зокрема щодо товарів по позиціям №3(СНАП-1500), №9 (СНАЗШ-15KVA), №Ю(СНАЗШ-20КУА), №12(CHA3C-80KVA), №15(ПНК-3000) також не знаходить свого підтвердження, оскільки при огляді судом даних документів, жодних розбіжностей не виявлено.
Крім того, в графі картки відмови «роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення» зазначено: необхідне подання нової МД з митною вартістю товару відповідно до рішення про визначення митної вартості товару від 11.08.2016 р. № 110100001/2016/200051/1.
Тобто, відповідачем не було вичерпно роз'яснено та не зазначено вимог, виконання яких забезпечило б можливість прийняття митної декларації позивача.
Проте, суд зазначає, що в оскаржуваній картці відмови (рішенні про коригування митної вартості) митним органом не зазначено які саме складові митної вартості є не підтвердженими та яку непідтверджену складову митної вартості мав би підтвердити кожен із запитуваних документів. Окрім того, оскаржуване Рішення про коригування не містить належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.
Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймаєть ся органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до п. 7.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 у картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз'яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову».
Згідно із частиною сьомою ст. 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Суд вважає, що в оскаржуваній Картці відмови та в Рішенні про коригування посадова особа відповідача не змогла аргументовано довести, що декларантом невірно визначено митну вартість товару, а тому заявлена декларантом митна вартість повинна була вважатися визнаною автоматично.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що декларант надав митниці всі документи, передбачені ст. 53 МК України для підтвердження митної вартості товарів. При цьому, документи, подані декларантом 04.08.2016 р. разом з митною декларацією, містили в собі відомості про всі складові митної вартості товару. Як наслідок, всі ці відомості були підтверджені документально.
Відповідно до п. 1 частини другої ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.
Згідно із частиною третьою ст. 55 Митного кодексу України форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів № 598) (правила заповнення графи 33): "У графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: - неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); - невірно проведений розрахунок митної вартості; - невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості".
Проте, слід зазначити, що в оскаржуваному Рішенні про коригування не було зазначено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.
Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів № 598 (правила заповнення графи 33), посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів. умов поставки. комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проте, оскаржуване Рішення про коригування не містить пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Так, в графі 33 оскаржуваного Рішення про коригування відповідачем взагалі не наведено обставин прийняття рішення та джерела інформації, що ним використовувалися для визначення митної вартості товару.
Відповідно до п. 3 частини другої ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьоюстатті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів.
Згідно з п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів № 598 (правила заповнення графи 33), у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу).
З наведеного вбачається порушення відповідачем положень п. 3 частини другої ст. 55 МК України та п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів № 598, оскільки, оскаржуване Рішення про коригування не містить вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, за умови надання яких митна вартість може бути визнана.
Суд вважає, що не вказуючи конкретно, які вимоги має виконати позивач, які б забезпечували можливість прийняття митної декларації, відповідач порушує право позивача довести заявлену ним митну вартість товару.
Позивачем ще при первинній подачі митної декларації № 110100001/2016/218641 від 04 серпня 2016 року були подані всі необхідні та передбачені ч.2. ст. 53 МК України документи, які містили повні та достовірні данні щодо вартості товару та давали можливість митному органу визнати митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною контракту.
Крім того, твердження відповідача про те, що подані документи не містять інформації щодо включення/не включення до вартості товару вартості тари та упаковки не відповідають дійсності з огляду на наступне.
Згідно частини 10 статті 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов'язаних із пакуванням.
Відповідно до частини 1 статті 49 Митного Кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до пункту 1.6. Положення про форму зовнішньоекономічних договорів (контрактів), затвердженого Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України 06.09.2001 року №201 визначається ціна одиниці виміру товару та загальна вартість товарів або вартість виконаних робіт (наданих послуг), що поставляються згідно з договором (контрактом).
Тобто, діюче законодавство передбачає використання для митних цілей загальної вартості товару, що фактично сплачується, а не її вирізнення на складові вартості зберігання, навантаження, пакування, маркування, тари, які вже включені в ціну товару.
Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.
Відповідно до пункту 2 параграфу (Ь) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Отже, відсутність документів про вартість упаковки та пакування жодним чином не впливають на визначення фактичної вартості таких товарів.
Крім того, відомості про упаковку містяться у пакувальному листі від 14.05.2016 року, а умови оплати вартості товарів сторонами погоджено пунктом 4.3 Контракту № WTL-104 від 05.09.2014 року, де зазначено, що дані відомості вже враховані у ціну товару.
Таким чином, суд вважає, що підстави зазначені митним органом в Рішенні про коригування, які не давали можливості встановити митну вартість товару за першим методом, тобто за ціною контракт, є необгрунтованими та надуманими, а висновки митного органу суперечать поданим документам.
Згідно із частиною сьомою ст. 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Суд вважає, що в оскаржуваній Картці відмови та в Рішенні про коригування посадова особа відповідача не змогла аргументовано довести, що декларантом невірно визначено митну вартість товару, а тому заявлена декларантом митна вартість повинна була вважатися визнаною автоматично.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що прийняті відповідачем Картка відмови та Рішення про коригування є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій посадових осіб м/п «Північний» Дніпропетровської митниці ДФС, пов'язаних з невизнанням митної вартості товарів відповідно до митної декларації № 110100001/2016/218641 від 04 серпня 2016 року суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Таким чином, на митний орган законом покладено обов'язок здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, за результатами якої остатній має право визнати заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи прийняти письмове рішення про її коригування, а тому дії митного органу щодо не визнання митної вартості товарів відповідно до митної декларації № 110100001/2016/218641 від 04 серпня 2016 року не можуть бути протиправними в силу закону.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини першої ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 122, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Приватного підприємства "Техно-Люкс" до Дніпропетровсько митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 110100001/2016/200051/1 від 11.08.2016 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами, визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Гончарова