Справа № 2-а-2267/10/2170
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2012-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2012 р.Справа № 2-а-2267/10/2170

Категорія:8.2.8Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Димерлія О.О. та Єщенка О.В.

при секретарі Івановій К.І.

за участю представників:

від апелянта - ОСОБА_1, ОСОБА_2

від позивача - ОСОБА_3,ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби на постанову Херсонського окружного адміністративного від 27 жовтня 2010 р. за позовом приватного підприємства "Авто Бліц" до ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень , -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Авто Бліц" звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області , в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.03.2010р. № /0 та від 15.04.2010р. № /1, якими позивачу зменшено заявлену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2009р. на 2949898 грн.

Позивач просить скасувати спірні податкові повідомлення-рішення посилаючись на те, що вони складені на підставі невірного застосування діючого податкового законодавства і тому є незаконними і підлягають скасуванню.

Зокрема, позивач, посилаючись на Закони України "Про податок на додану вартість" та "Про оподаткування прибутку підприємств", вважає, що він мав право провадити реалізацію імпортованих товарів за цінами нижчими від їх митної вартості, оскільки згідно законодавства звичайна ціна - це ціна яка відповідає рівню справедливих цін. А справедлива ціна - це ціна за якою сторони продажу товарів бажають продати та придбати товар.

На думку позивача, відповідач помилково ототожнює митне регулювання цін і тарифів з державним регулюванням цін і тарифів, так як законодавство з питань державного регулювання цін і тарифів не передбачає таке регулювання при встановлені ціни реалізації автомобілів, запасних частин та іншої автотранспортної техніки.

Представники відповідача проти позову заперечували, посилаючись на вимоги Законів України "Про податок на додану вартість" та "Про оподаткування прибутку підприємств". В обгрунтування своєї позиції зазначили, що при реалізації імпортованого товару на території України базу оподаткування для нарахування податків слід розраховувати з ціни не менше митної вартості з урахуванням витрат на сплату ввізного мита, акцизного збору, витрат пов'язаних з імпортом цих товарів. В порушення зазначеного вище порядку позивач базу оподаткування визначив з рівня фактичних цін реалізації, що привело до заниження бази оподаткування з ПДВ та безпідставного декларування бюджетного відшкодування сум цього податку.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27.10.2010р. позовні вимоги Приватного підприємства "Авто Бліц" задоволені повністю, податкові повідомлення - рішення ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області від 19.03.2010р. № /0, від 15.04.2010р. №/1 , якими визначена сума завищення бюджетного відшкодування на суму 2946898,00 грн. скасовані.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням,ОСОБА_5 об'єднана державна податкова інспекція Херсонської області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Під час апеляційного розгляду справи представник ДПІ заявив клопотання про заміну відповідача у справі на його правонаступника ОСОБА_5 об'єднану державну податкову інспекцію Херсонської області Державної податкової служби. Дослідивши надані представником ДПІ документи щодо правонаступництва відповідача, судова колегія дійшла до висновку,що клопотання відповідача підлягає задоволенню та відповідно до ст.55 КАС України здійснено заміну відповідача ОСОБА_5 об'єднану державну податкову інспекцію Херсонської області на її правонаступника ОСОБА_5 об'єднану державну податкову інспекцію Херсонської області Державної податкової служби .

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що спірні податкові повідомлення-рішення від 19.03.2010р. № /0 та від 15.04.2010р. № /1 було складено на підставі висновків акту планової виїзної документальної перевірки позивача від 10.03.2010р. №72/23-8/33468377 та апеляційного узгодження податкових зобов'язань, визначених відповідачем за наслідками планової перевірки позивача від 10.03.2010р.

Позивач розпочав та закінчив процедуру апеляційного узгодження податкових зобов'язань, визначених спірним податковим повідомленням-рішенням, шляхом подачі скарги до ОСОБА_5 ОДПІ. За результатами розгляду скарги позивача податкові зобов'язання, визначені актом перевірки та спірним податковим повідомленням-рішенням залишено без змін, а скаргу без задоволення. Наслідком розгляду скарги позивача стало складення податкового повідомлення-рішення від 15.04.2010р. №/1.

За актом перевірки від 10.03.2010р. головним порушенням податкового законодавства, яке вплинуло на зменшення заявленого до бюджетного відшкодування суми ПДВ було: заниження задекларованих податкових зобов'язань з податку на додану вартість на 3261345,0 грн. та завищення податкового кредиту на 2854.0 грн.

За висновками відповідача заниження задекларованих податкових зобов'язань з ПДВ на 3261345 грн. відбулось внаслідок того, що позивач при реалізації імпортованих товарів базу оподаткування з ПДВ провадив виходячи з цін нижчих, ніж звичайні або з менших, ніж митна вартість цих товарів чим порушив вимоги п. 4.1., п. 4.3. ст. 4 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. № 168/97/ВР (далі - Закон № 168/97/ВР).

За п. 4.1. ст. 4 Закону № 168/97/ВР база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

У разі, якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами.

За п. 4.3. ст. 4 Закону № 168/97/ВР для товарів, які імпортуються на митну територію України платниками податку, базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких товарів, але не менша митної вартості, зазначеної у ввізній митній декларації з урахуванням витрат на транспортування, навантаження, розвантаження, перевантаження та страхування до пункту перетину митного кордону України, сплати брокерських, агентських, комісійних та інших видів винагород, пов'язаних з імпортом таких товарів, плати за використання об'єктів інтелектуальної власності, що належать до таких товарів, акцизних зборів, ввізного мита, а також інших податків, зборів (обов'язкових платежів), за винятком податку на додану вартість, що включаються у ціну товарів (робіт, послуг) згідно з законами України з питань оподаткування. Визначена вартість перераховується в українські гривні за валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на кінець операційного дня, що передує дню, в якому товар (товарна партія) вперше підпадає під режим митного контролю відповідно до митного законодавства.

Пунктом 1.20.5. п. 1.20. ст. 1 Закону "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.1994р. № 334/94-ВР (далі - Закон № 334/94-ВР) встановлено, що у разі коли ціни на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена згідно з принципами такого регулювання.

Справедлива ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати за відсутності будь-якого примусу, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг).

Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов'язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об'єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов'язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов'язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Як вбачається з акту перевірки (арк.спр.27,28) платник податку ПП»Авто Бліц» відповідачем встановлено в ході перевірки порушення вимог як п.4.1., так і п.4.3 ст.4 ЗУ «Про податок на додану вартість», при цьому ДПІ чітко визначає в акті, що оскільки ціна імпортованого товару з метою обчислення ПДВ регулюється нормами Закону про ПДВ та митного законодавства та встановлюється у розмірі договірної (контрактної) вартості такого товару, але не менше митної вартості зазначених вище витрат та податків,зборів,ввізного мита,що включається у ціну товарів згідно з законами України з питань оподаткування, то при подальшій реалізації імпортного товару податкові зобовязання визначаються за правилами, встановленими пунктом 4.1. ст..4 Закону №168/97-ВР , а саме якщо його договірна (контрактна) вартість нижче за звичайну ціну більш ніж на 20 відсотків, база оподаткування такої операції розраховується виходячи з рівня звичайної ціни, тобто не нижче договірної (контрактної) вартості такого товару, але не менше звичайної ціни, з урахуванням зазначених вище витрат та податків, зборів (обов'язкових платежів), в тому числі акцизних зборів, ввізного мита, що включаються у ціну товарів згідно з законами України з питань оподаткування.

Так, в акті перевірки наводиться приклад , з якого вбачається що ПП «Авто Бліц»реалізовано ОСОБА_6 вантажний автомобіль ІУЕСО згідно накладної № 266 від 28.10.2009 року на суму 196750 грн., ПДВ 39350 грн., звичайна ціна даного автомобілю 299821,51 грн., звичайна ціна є більшою за договірну на 52,39 %, відповідно занижено вартість реалізації на суму 103071,51 грн. та занижено ПДВ на суму 20614,3 грн.

Застосування звичайних цін при обрахуванні податкових зобов'язань здійснено на підставі наказу ОСОБА_5 ОДПІ від 09.03.10 № 98 відповідно до підпункту 1.20.5 пункту 1.20 статті 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»у зв'язку з реалізацією транспортних засобів за ціною меншою за звичайну більше ніж на 20 %.

При цьому судова колегія вважає за необхідне зазаначити, що суду першої інстанції для встановлення обставин справи слід було з урахуванням вимог статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України на підставі безпосереднього дослідження необхідних доказів перевірити доводи позивача стосовно рівня звичайної ціни на автомобілі у перевірений період та за необхідності витребувавши у сторін додаткові докази, однак ці вимоги процесуального закону дотримані не були,що призвело до неповноти судового слідства та неправильного вирішення справи.

На вимогу суду апеляційної інстанції позивачем було надано та приєднано до матеріалів справи первинні документи, що підтверджують факт реалізації транспортних засобів та документи щодо придбання цих автомобілів у нерезидентів за період з ІІІ квартала 2007 р. по ІУ квартал 2009р. у кількості 10 томів, з яких вбачається що відомості,зазначені в акті перевірки відповідають первинним документам позивача щодо здійснення цих операцій на ринку України.

Частиною 4 ст. 189 Господарського кодексу України визначено, що при здійсненні експортних та імпортних операцій у розрахунках з іноземними контрагентами застосовуються контрактні (зовнішньоторговельні) ціни, що формуються відповідно до цін і умов світового ринку та індикативних цін. Згідно Указу Президента України « Про заходи щодо вдосконалення кон'юнктурно-цінової політики у сфері зовнішньоекономічної діяльності »від 10 лютого 1996 року N 124/96 встановлено,що контрактні ціни у сфері зовнішньоекономічної діяльності визначаються суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності України на договірних засадах з урахуванням попиту та пропозиції, а також інших факторів, які діють на відповідних ринках на час укладення.

Підпунктом 1.20.6 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»передбачено що у разі коли на відповідному ринку товарів (робіт, послуг) не здійснюються операції з ідентичними (у разі їх відсутності - однорідними) товарами (роботами, послугами), або якщо неможливо визначити їх ціну через відсутність або недоступність відповідної інформації, звичайною ціною вважається ціна договору.

Як вбачається з матеріалів справи єдиним видом діяльності , якою займалось підприємство у перевіряємий період - це продаж автотранспорту. На ринку України здійснювалися і здійснюються багато торгівельних операцій з ідентичними товарами , при цьому визначити ціну на автомобілі на ринку України можливо та абсолютно доступно через наявність відповідної інформації у засобах інформації таких як, висновки торгівельної палати, експертні висновки , які надаються при реєстрації автотранспорту в органах ДАІ, інтернет, газети , телебачення тощо, тому посилання позивача на те, що звичайною ціною вважається ціна договору є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах п.п. 1.20.6 п. 1.20 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», тому судовою колегією до уваги не приймається.

Крім того, згідно зі ст..266 МК України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 4) на основі віднімання вартості; 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Як вбачається з матеріалів справи позивачем самостійно була визначена митна вартість автотранспорту, при цьому будь-яких зауважень з боку митниці або ПП «Авто Бліц»щодо ціни товару при проходженні митного оформлення автотранспорту не виникло.

Розглядом матеріалів встановлено, що продаж автомобілів ПП «Автоб Бліц» здійснювалась різним фізичним особам без застосування будь-яких знижок, при цьому умови договорів на ринку ідентичних товарів повинні були визнаватися позивачем співставним способом, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливала на ціну, або була економічно обґрунтована. При цьому судова колегія вважає за необхідне зазначити, що на момент продажу ціни на аналогічні автомобілі на ринку України були значно вищими, ніж ті за якими позивач здійснював продаж автомобілів , цей товар не є сезонним, або таким товаром, який втрачає швидко свою товарну якість або інших властивості, автомобілі не відносяться до категорії товарів, у яких може закінчіться строк зберігання (придатності, реалізації), тому з огляду на викладене судова колегія дійшла до висновку, що позивачем в порушення п.4.1 ст.4, пп.7.4.5 п.7.4, п.«а»пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України від 03.04.1997 року № 7-ВР «Про податок на додану вартість»(із змінами та доповненнями), завищено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2946898 грн. за грудень 2009 року.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3,4 ч.1 ст. 202 КАС України вважає необхідним скасовуючи постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби - задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2010 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову приватного підприємства "Авто Бліц" до ОСОБА_5 об'єднаної державної податкової інспекції Херсонської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень відмовити у повному обсязі. .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 13.08.2012 р.

Головуючий суддя Зуєва Л.Є.

суддя Димерлій О.О.

суддя Єщенко О.В.