Справа № 2а-17584/12/2670
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2017 р. м. Київ К/800/63538/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

секретар судового засідання - Іванова Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2013р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013р. у справі за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» до управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій і бездіяльності протиправними та стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ДТГО «Південно-Західна залізниця» звернулась до суду з позовом про визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині невиконання вимог пункту 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, а саме - не реєстрації за період з 01.01.2012р. по 31.10.2012р. додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по станціях та зупиночних пунктах Чоповичі, Йосипівка, Тишів, Головки, Пиріжківський, Щебзаводи, Пенізевичі Малинського району за вказаний період та не надсилання інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Малинської районної державної адміністрації;

- визнання протиправними дії відповідача в частині неповної сплати позивачу витрат на перевезення пасажирів залізницею, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2012р. по 31.10.2012р.;

- стягнення з відповідача 127621,05 грн витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2012р. по 31.10.2012р.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2013р. позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині невиконання вимог пункту 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, а саме - не реєстрації за період з 01.01.2012р. по 31.10.2012р. додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по станціях та зупиночних пунктах Чоповичі, Йосипівка, Тишів, Головки, Пиріжківський, Щебзаводи, Пенізевичі Малинського району за вказаний період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Малинської районної державної адміністрації

Стягнуто з відповідача на користь позивача 127621,05 грн витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2012р. по 31.10.2012р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013р. рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині невиконання вимог пункту 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, а саме - не реєстрації за період з 01.01.2012р. по 31.10.2012р. додаткових зобов'язань за фактично надані послуги пільгового проїзду залізницею окремим категоріям громадян по станціях та зупиночних пунктах Чоповичі, Йосипівка, Тишів, Головки, Пиріжківський, Щебзаводи, Пенізевичі Малинського району за вказаний період та не надсилань інформації про додаткові зобов'язання щомісяця до 18 числа фінансовому органу Малинської районної державної адміністрації.

Визнано протиправними дії відповідача в частині неповної сплати позивачу витрат на перевезення пасажирів залізницею, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2012р. по 31.10.2012р.

Стягнуто з відповідача 127621,05 грн витрат, які понесла залізниця на перевезення пасажирів, які користуються пільгами з оплати проїзду у приміських поїздах за період з 01.01.2012р. по 31.10.2012р.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи судами встановлено, що відповідно до умов Договору №1 від 04.01.2012 року, укладеного між УПСЗН Малинської РДА Житомирської області та ДТГО «Південно-Західна залізниця», перевізник забезпечує перевезення окремих категорій громадян, відшкодування витрат за пільгове перевезення яких здійснюється у відповідності до ст. 102 Бюджетного кодексу України (п. 2.1.1), забезпечує видачу квитків пільговій категорії громадян для проїзду в залізничному транспорті на приміських маршрутах на підставі пільгових посвідчень по кожному зупинному пункту Малинського району (п. 2.1.4), подає щомісяця, не пізніше 6 числа, платнику розрахунок необхідної суми компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян в залізничному на приміських маршрутах згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009р. №1359 (п. 2.1.4).

УПСЗН Малинської РДА в свою чергу забезпечує протягом 3 днів перевірку поданого перевізником розрахунку суми компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян і складає акт звіряння розрахунку за надані послуги в межах бюджетних призначень на 2012 рік (п. 2.2.1), здійснює розрахунки з перевізником у п'ятиденний термін після отримання відповідного фінансування в межах обсягу затверджених асигнувань на ці цілі. (а.с. 11)

Термін дії Договору встановлено з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.

На виконання умов вказаного Договору, позивачем у 2012 році надано послуги з перевезення пільгової категорії пасажирів залізничним транспортом, в результаті чого за розрахунком витрат за перевезення пільгових категорій громадян зі станцій та зупиночних пунктів Чоповичі, Йосипівка, Тишів, Головки, Пиріжківський, Щебзаводи, Пенізевичі Малинського району в період з 01.01.2012р. по 01.10.2012р. перевезено пільгову категорію громадян на загальну суму 156205,05 грн.

На підтвердження розміру витрат на перевезення пасажирів, що користуються пільгами, позивачем та відповідачем за вказаний період 2012 року складались Акти звіряння розрахунків, позивачем надано відповідачу звіти по перевезенню пасажирів, які мають право безкоштовного проїзду по пільгам в приміському сполученні Малинського району Житомирської області за січень - жовтень 2012 року.

Відповідачем за вказаний період проведено відшкодування збитків від перевезення пільгових категорій громадян в розмірі 28584 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання відповідачем умов Договору є протиправними, а сума заборгованості підлягає стягненню на користь позивача.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання зобов'язань за укладеними договорами.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач погашає заборгованість в межах бюджетних асигнувань та не може це виконати у більшому розмірі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги повністю, апеляційний суд виходив з того, що позивачем протягом вказаного періоду 2012 року надано послуги з пільгового перевезення окремих громадян, а тому відповідач був зобов'язаний виконати умови Договору та здійснити відшкодування компенсаційних виплат.

В частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання вимог пункту 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, суд апеляційної інстанції виходив з того, що не зважаючи на те, що головні розпорядники коштів при розрахунках компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян обмежені сумами фактичних зобов'язань відповідних бюджетів, вони зобов'язані у разі виникнення додаткових зобов'язань надсилати щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що відповідач, не виконуючи покладений на нього обов'язок щомісяця до 18 числа надсилати фінансовим органам уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми, порушив право позивача на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян залізничним транспортом у повному обсязі, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача в частині неповної сплати позивачу витрат на перевезення пасажирів підлягають задоволенню.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 5 статті 102 Бюджетного кодексу України, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг здійснюються, зокрема, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Згідно частини 5 статті 9 Закону України «Про залізничний транспорт», в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються залізницям за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5, 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів). Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення). Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Пунктом 6 цього Порядку передбачено, що фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Частинами 1, 3 та 4 статті 48 Бюджетного кодексу України передбачено, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість.

Тобто загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.09.2016р. по справі №21-2853а15.

Відповідно до статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В ході розгляду справи судами встановлено, що відповідач як розпорядник бюджетних коштів належним чином виконав свої зобов'язання в межах затверджених субвенцій.

Різницю між сумою фактичних витрат на перевезення пасажирів пільгових категорій залізничним транспортом та сумою отриманих залізницею компенсаційних витрат, позивач та суди необґрунтовано та безпідставно розцінили як заборгованість відповідача перед залізницею, яка виникла внаслідок неналежного виконання умов Договору та Порядку від 04.03.2002р. №256, оскільки відповідачем не виконано абзац другий пункту 2.2.2 Договору, відповідно до якого у разі збільшення обсягу асигнувань відповідач вживає заходи щодо приведення договірних та бюджетних зобов'язань до уточнених обсягів бюджетних асигнувань.

Відповідно до статті 229 КАС України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені і повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права. що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування судових рішень, які прийняті з порушенням норм матеріального права та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 229, 230, 232, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Малинської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити.

Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 19.03.2013р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 18.06.2013р. у даній справі скасувати.

В задоволенні позову Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець