Справа № 141/597/17
Суддя: Круглик В. В.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 141/597/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року смт. Оратів

Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Круглик В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та про зобов'язання відповідача вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та про зобов'язання відповідача вчинити певні дії. Позов мотивує тим, що з позивач ОСОБА_1, починаючи з 09.07.2010 року, перебуває на обліку в Іллінецькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком призначену за нормами Закону України "Про державну службу" із розрахунку 80 відсотків від суми заробітної плати. з якої було сплачено страхові внески.

Пенсія була розрахована відповідачем на підставі форми довідки про доходи, що подається для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" за останніх 60 місяців, до яких не було включено виплачені суми матеріальної допомоги на соціально - побутові потреби, матеріальної допомога на оздоровлення та індексації заробітної плати, оскільки на момент призначення пенсії була затверджена форма довідки про доходи для обчислення пенсії в яку вказані суми виплат не включалися.

Проте, Постановою Правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року №-5-1, прийнятою на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2010 року для призначення пенсії змінено форму довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до закону України «Про державну службу», де до складу заробітної плати належать також інші виплати в тому числі матеріальної допомоги на соціально - побутові потреби, матеріальної допомога на оздоровлення та індексації заробітної плати.

16 березня 2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку призначеної пенсії з урахуванням виплачених їй сум, і тому числі матеріальної допомоги на соціально - побутові потреби, матеріальної допомога на оздоровлення та індексації заробітної плати, згідно довідки №200/06-44/04 від 09.03.2017 року, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Листом Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30 травня 2017 року № 111/02-41-2/02 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на статтю 33 Закону України "Про державну службу", оскільки зазначені складові не входять до структури заробітної плати державного службовця та не можуть бути враховані для розрахунку пенсії.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови в перерахунку пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації; зобов'язати Іллінецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести перерахунок та здійснити виплату пенсії в розмірі 80 відсотків від суми заробітної плати, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати (в сумі 19379,06 грн.) з дати призначення пенсії 09.07.2010 року та стягнути з відповідача на її користь 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи у суді, в судове засідання не з'явилася, надавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи у суді, в судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення проти позову, згідно яких просить в позові відмовити та справу розглянути за відсутності відповідача. В письмових запереченнях відповідач зазначає, що позивач дійсно перебуває на обліку у відповідача як пенсіонер, якій призначена пенсія, згідно положень ЗУ «Про державну службу» у розмірі 80 відсотків від сум заробітної плати. На які нараховуються страхові внески з моменту звернення із такою заявою. Однак, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на соціально-побутові потреби та індексація грошових доходів населення не передбачені в ст. 33 Закону України «Про державну службу» як складові заробітної плати, а тому не враховуються під час обчислення пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» та постанови КМУ №865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Крім цього, вказує, що посилання позивача на ст. 87 ЗУ Про пенсійне забезпечення», оскільки приписи даної статті регулюють виплату за минулий час вже нарахованих (перерахованих) пенсій і не визначають строків її призначення чи перерахунку, а станом на дату розгляду справи відповідач не проводив будь-які перерахунки його пенсії. Також відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду.

Згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, що позивачу ОСОБА_1 з 09.07.2010 року призначена пенсія за віком, відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII. Вищевказане також підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 номер посвідчення НОМЕР_1, заявою про призначення пенсії від 09.07.2010 року та розпорядженням №119561 від 16.07.2010 року.

16.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, у якій просить провести перерахунок її пенсії, за довідкою від 09.03.2017 року № 200/06-44/04, виданою Іллінецьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області, включивши матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та суму індексації.

Як вбачається з довідки від 09.03.2017 року № 200/06-44/04, виданою Іллінецьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області, доданої до заяви про перерахунок пенсії до складових заробітної плати позивача за останні 60 календарних місяці роботи, на які нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування належать, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація у сумі 19379 грн. 06 коп.

Листом відповідача Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 30.05.2017 року № 200/06-44/04 у перерахунку пенсії позивачу ОСОБА_1 було відмовлено, посилаючись на те, що при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії державного службовця включаються лише складові заробітної плати, передбачені ст. 33 Закону України «Про державну службу» та постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

З таким рішенням відповідача погодитися не можна, виходячи з наступного.

За змістом ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно п. 2.3.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики від 13 січня 2004 року № 5, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Частиною 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

У своїй постанові від 04.03.2014 року по справі №21-350а13 Верховний Суд України зазначив: «…Таким чином колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, аналізуючи положення статті 37 Закону N 3723-XII, статті 41 Закону N 1058-IV та статті 66 Закону N 1788-XII, дійшла висновку, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема матеріальна допомога, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії…».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що премія, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, та індексація входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з п. 1 ст. 41 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058-IV) до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування"- максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11 та від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13, а саме:«Отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати».

У постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11 Верховний Суд України зазначив, що:«висновок касаційного суду про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів № 3723-ХІІ та № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 Закону №1058-ІV та стаття 66 Закону №1788-ХІІ».

Статтею 244-2 КАС України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року N 4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов'язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення, (ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку визначено правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року (місяць опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 491-IV). Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 р. у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.

Тобто, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації доходів громадян проводиться наростаючим підсумком починаючи з 1 числа наступного місяця за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, визначений Порядком. У разі підвищення сум доходів громадян, без перегляду їх мінімальних розмірів, місяць в якому відбулося таке підвищення вважається базовим, та в наступному місяці відбувається обчислення та нарахування нового індексу споживчих цін для провадження індексації грошових виплат. У разі якщо підвищення мінімальних розмірів виплат не спричинило зростання доходів громадян, нарахування індексації провадиться на загальних підставах.

Таким чином, фактично, законодавець визначає декілька підстав для проведення визначення розміру споживчих цін для здійснення індексації із встановленням відповідного базового місяця, а саме: 1) коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, визначений Порядком (загальна підстава), 2) коли має місце підвищення сум доходів громадян, без перегляду їх мінімальних розмірів.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. А отже, відмова відповідача в перерахунку пенсії з включенням в заробіток для обчислення пенсії розміру виплат за останні 60 календарних місяців роботи з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації грошових доходів громадян, з яких сплачено страхові внески - є неправомірною.

Зазначене вище відповідає правовій позиції зі спірного питання що висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, постанові від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13, постанові від 14 травня 2013 року у справі № 21-125а13.

Крім цього, дана позиція висвітлена в постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2010 року по справі № 2-а-4753/09/2670 постанову Управління ПФУ «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що додається для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України « Про державну службу» визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо не включення до заробітної плати складових, передбачених чинним законодавством та зобов'язано ПФУ привести вказану постанову у відповідність до вимог чинного законодавства.

При цьому Постановою ПФУ від 14.02.2011 року № 5-1 затверджено нову форму Довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) що подається для призначення пенсії відповідно до ЗУ « Про державну службу». В нову форму довідки введено додаткову колонку «Інші виплати, на які нараховані та виплачені страхові внески».

За таких обставин, чинне законодавство як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому надбавки, матеріальні допомоги належать до додаткових видів грошового забезпечення і мають прийматися в розрахунок при нарахуванні пенсії особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ч. 3 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Відповідно до ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідач проігнорував внесені до довідки про складові заробітної плати для перерахунку пенсії від 09.03.2017 року № 200/06-44/04 суми матеріальної допомоги на оздоровлення, допомоги на вирішення соціально-побутових питань, виплати, пов'язані з індексацією заробітної плати.

Таким чином вказані позивачем матеріальна допомога на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації грошових коштів законом віднесено до структури заробітної плати для нарахування пенсії, з цих виплат нараховані та сплачені страхові внески, тому ці виплати необхідно включити в заробітну плату для призначення (перерахунку) пенсії.

Згідно зі ст. 71 КАС України обов'язок доказування покладається на відповідача суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. В поданих по справі запереченнях відповідач не спростував доводів позивача, не надав будь-яких доказів доказів, які б вказували на правомірність рішення про відмову врахувати при обчисленні заробітку для призначення (перерахунку) пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, індексації грошових коштів. Посилання відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду за захистом свого порушеного права також не заслуговує на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи лише 16.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, листом відповідача Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 30.05.2017 року № 200/06-44/04 у перерахунку пенсії позивачу ОСОБА_1 було відмовлено, до суду позивач звернулася із позовом 29.06.2017 року, тому строк звернення до суду встановлений ст. 99 КАС України позивачем не пропущено.

У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у відмові перерахувати пенсію з урахуванням індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення на загальну суму 19379 гривень 06 копійок.

Позивач просить провести перерахунок, починаючи з моменту призначення пенсії, тобто з 09.07.2010 року, посилаючись ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідач заперечуючи вказану обставину, посилається на правову позицію постанови Верховного Суду України від 10.12.2013 року по справі №21-329а13 згідно якої, положення статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню, адже приписи цієї норми регулюють виплату за минулий час уже нарахованих пенсій, однак не виплачених з вини ПФУ, а підлягають застосуванню статті 99, 100 КАС, зазначаючи, що до даних правовідносин не може застосовуватись положення даної норми, щодо безстроковості звернення до суду з вимогою про виплату пенсії, оскільки за минулий час без обмежень строку виплачуються лише нараховані суми пенсії та не затребувані своєчасно пенсіонером.

Однак, суд не може погодитись з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно ч.2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

З правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 10 грудня 2013 року по справі № 21-329а13, вбачається, що відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за минулий час без обмежень будь-яким строком, виплачується лише ті суми пенсії, які були нараховані, але не виплачені з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року у справі № 2а-4753/09/2670 постанову правління Пенсійного фонду України "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 30 жовтня 2008 року № 19-11 визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили щодо невключення до складових заробітної плати складових, які передбачені чинним законодавством. Ухвалами Київського апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2010 року та Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2012 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 серпня 2010 року залишено без змін. На виконання постанови державного виконавця 14 лютого 2011 року правлінням Пенсійного фонду України прийнято постанову "Про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а- 4753/09/2670" № 5-1, якою визнано такими, що втратили чинність, підпункт 1.2 пункту 1 постанови правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 та форма довідки про складові заробітної плати (надбавки та премії за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", затверджену постановою, а також затверджено нову форму цієї довідки. Є необхідним зауважити й на тому, що суд у постанові від 13 серпня 2010 року у даній справі дійшов висновку про те, що неврахування оскаржуваною постановою складових заробітної плати, на підставі якої встановлюється пенсія, здійснюється перерахунок пенсії, запроваджених нормативно-правовими актами, які фактично виплачувались державним службовцям під час проходження ними державної служби, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили - Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-XII та постанові Кабінету Міністрів України "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" від 31 травня 2000 року № 865. Судовим рішенням від 13 серпня 2010 року, ухваленим у справі № 2а-4753/09/2670, визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили постанову правління Пенсійного фонду України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 та зобов'язано Пенсійний фонд України привести її у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом передбачення чи встановлення інших складових заробітної плати, передбачених іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, встановлено, що внаслідок прийняття постанови правлінням Пенсійного фонду України "Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 30 жовтня 2008 року № 19-11, яку визнано такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, було порушено право позивача на одержання своєчасно сум пенсії у повному її розмірі, в даному випадку дії відповідача неправомірними.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вказана позовна вимога підлягає задоволенню, а перерахунок пенсії має бути здійснений з 09.07.2010 року, з урахуванням проведених виплат.

Оцінивши за правилами, встановленими ст. 86 КАС України повідомлені позивачем та відповідачем обставини, а також наявні у матеріалах справи докази, з урахуванням вищезазначених положень чинного законодавства України, суд вважає, що адміністративний позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Отже, враховуючи положення ст. 94 КАС України, суд присуджує з відповідача на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 640,00 гривень .

Керуючись ст. ст.2, 9, 10, 11, 159, 160, 163, 167, 244-2 КАС України, ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», суд, -

П О С ТА Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, з якої нараховується розмір пенсії.

Зобов'язати Іллінецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, включивши в заробіток для обчислення призначеної пенсії розмір виплат за останні 60 календарних місяці роботи, згідно довідки Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області від 09 березня 2017 року № 200/06-44/04, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації грошових доходів громадян, з яких сплачено страхові внески, виходячи з розміру 80 % заробітної плати з урахуванням проведених виплат з дати призначення пенсії - 09.07.2010 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СУДДЯ В.В. Круглик