Справа № 648/1653/17
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 р.м.ОдесаСправа № 648/1653/17

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції: Сокирко Л.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження на підставі ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області (далі УСЗН Білозерської РДА Херсонської області, Управління соцзахисту населення), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахунку позивачу щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік у розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2016 рік, відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплаченої суми.

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 15 січня 2016 року серії НОМЕР_1, та має право на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на отримання щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Однак за 2016 рік зазначена допомога була нарахована та виплачена відповідачем у меншому розмірі. 27 лютого 2017 року позивач звернувся до УСЗН Білозерської РДА Херсонської області із заявою про нарахування та виплату частини одноразової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік в сумі 4730 грн., проте листом від 9 березня 2017 року за № 01-20/Ш-16 відповідачем відмовлено позивачу у задоволенні названої заяви. На думку позивача, бездіяльність відповідача є протиправною.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права. Так, на думку апелянта, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій за 2016-й рік слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу. Крім того, на думку апелянта, названа постанова Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 не відповідає Конституції України. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 15 січня 2016 року серії НОМЕР_1.

Позивачу у 2016 році була виплачена щорічна грошова допомога до 5 травня, як учаснику бойових дій, у розмірі 920 грн., встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141.

27 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Білозерської РДА Херсонської області із заявою про виплату недоплаченої частини разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016-й рік, посилаючись на ч. 5 ст. 12 «Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Листом від 9 березня 2017 року за № 01-20/Ш-16 відповідачем повідомлено позивача, що виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік проведена у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141, на підставі списку-розпорядження, наданого Білозерським райвійськкоматом Херсонської області. При цьому Управління соцзахисту населення не є головним розпорядником бюджетних коштів на фінансування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня Управлінням соцзахисту населення правомірно була здійснена в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141, а тому відмовляючи у донарахуванні виплати позивачу, відповідач діяв у межах чинного законодавства України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції до 28 грудня 2007 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій, статус якого має позивач, виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно частинам 1 та 4 ст. 17-1 названого Закону вказану виплату здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання. Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», а саме розділом VI «Прикінцеві та перехідні положення», зокрема, установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На виконання вимог названого Закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», згідно якої виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», здійснюватиметься учасникам бойових дій у розмірі 920 грн..

Вказані положення Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» та постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» неконституційними не визнавались, а тому є обов'язковими для виконання органами державної влади.

Як встановлено матеріалами справи, УСЗН Білозерської РДА Херсонської області у 2016 році виплатило позивачу разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 920 грн., тобто у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України на 2016 рік.

За таких даних, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок, нарахувати і виплатити 4730 грн. щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2016 рік, є правильним.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 141 не відповідає Конституції України, оскільки, як зазначено вище, названа постанова неконституційною не визнавалась, а тому є обов'язковою для виконання органами державної влади.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що згідно п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Крім того, у п. 2.2 рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п. п. 2, 3 ст. 116 Конституції України).

В Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги, Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п. 3 ст. 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади.

Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а органи соціального захисту населення - органами, які реалізують таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Апеляційний суд також враховує, що Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Наведена правова позиція Конституційного Суду України повністю узгоджується з правовою позицію Європейського суду з прав людини, викладеною в ухвалі від 3 червня 2014 року за заявою № 43331/12 Валентини Ніканорівни Великоди проти України.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову районного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Білозерського районного суду Херсонської області від 21 червня 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко