Справа № 817/1932/16
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2017-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2017 р.Р і в н е 817/1932/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання незаконним та скасування акту перевірки та припису,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Управління Держпраці у Рівненській області, про визнання незаконним та скасування акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування 14А/04-15 Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та винесеного на його підставі припису №14П/04-15/14А від 31.08.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачем не було допущено порушень ст.115, ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КзПП України, а саме було виплачено аванс заробітної плати працівниці за вересень 2015 року відповідно фактично відпрацьованому часу, а розрахунок при звільненні проведений без порушення строків розрахунку, передбачених ч.1 ст.116 КзПП України, оскільки у день звільнення працівниця перебувала на лікарняному. Крім того, оскільки рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено незаконність звільнення працівниці, то, відповідно, порушення вимог ч.1 ст.117 КзПП України в частині проведення нарахування суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, є безпідставними. Враховуючи відсутність у діях позивача будь-яких порушень трудового законодавства, позивач просив суд скасувати спірний акт перевірки із зафіксованими порушеннями, які не мали місця, та скасувати оспорюваний припис про усунення відповідних порушень.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовільнити.

Відповідач позову не визнав, представник відповідача подала суду письмові заперечення (а.с.87-88), у яких зазначила, зокрема, про безпідставність позовних вимог щодо скасування акта перевірки, оскільки такий не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків у позивача, а є носієм інформації про виявлені порушення трудового законодавства, а отже підстави для його скасування відсутні. Разом з тим, представник відповідача зазначила, що оскільки у ході перевірки позивача було виявлено ряд порушень трудового законодавства, а саме: виплата заробітної плати за першу половину місяця у розмірі, меншому оплати за фактично відпрацьований час, не проведення розрахунку у день звільнення працівника та не виплата середнього заробітку при звільненні працівника за весь час затримки розрахунку по день фактичного його проведення, винесення відповідачем спірного припису відповідає положенням закону, відтак позовні вимоги, як стверджувала представник відповідача, є безпідставними, тому просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила суд відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони повідомлялись належним чином, що підтверджується доказами в матеріалах справи (а.с.100).

06.07.2017 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача в порядку письмового провадження (а.с.103).

Відповідач явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини суд не повідомив.

Згідно ч.4 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За відсутності потреби заслухати свідка чи експерта суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір по суті суд врахував наступне.

В період з 29.08.2016 по 31.08.2016 головним державним інспектором праці Поліщук Л.В. на підставі наказу Управління Держпраці у Рівненській області від 25.08.2016 №495 та виданого направлення на перевірку від 26.08.2016 №546-Н/01-23, за погодженням із Державною службою України з питань праці, була проведена позапланова перевірка Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за зверненням ОСОБА_3

Актом перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове соціальне страхування від 31.08.2016 №14а/04-15 зафіксовано за результатом перевірки порушення ч.3 ст.115 КзПП України, ч.3 ст.24 Закону України «Про оплату праці»; ч.1 ст.116 КзПП України; ч.1 ст.117 КзПП України (а.с.8-11).

31.08.2016 відповідачем видано припис №14П/04-15/14А (а.с.12), яким позивачу приписано:

1. врахувати вимоги та в подальшому не допускати порушень вимог ч.3 ст.115 КзПП України та ч.3 ст.24 Закону України «Про оплату праці»;

2. врахувати вимоги ч.1 ст.116 КзПП України та не допускати порушень строків виплати заробітної плати в подальшому;

3. вжити заходів щодо усунення порушень ч.1 ст.117 КзПП України.

Позивач, вважаючи незаконним винесення вказаного припису, звернувся до суду про скасування акта перевірки та спірного припису про усунення виявлених порушень.

Надаючи правової оцінки встановленим обставинам суд виходить з наступного.

Указом Президента України №386/2011 від 06.04.2011 затверджено «Положення про Державну інспекцію України з питань праці».

Відповідно до пункту 1 Положення №386/2011 Державна інспекція України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Одним із основних завдань Держпраці України згідно пункту 3 Положення №386/2011 є реалізація державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про працю.

Підпунктом 1 пункту 4 Положення №386/2011 встановлено, що Держпраці України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд та контроль за додержанням підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування законодавства про працю з питань трудових відносин.

Згідно підпункту 5 пункту 6, пункту 7 Положення №386/2011 Держпраці України для виконання покладених на неї завдань має право здійснювати безперешкодно перевірки у виробничих, службових та адміністративних приміщеннях роботодавців, суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, а також перевірки робочих місць працівників, розташованих поза цими приміщеннями, з метою нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, ознайомлюватися під час проведення перевірок з інформацією, документами і матеріалами та одержувати від роботодавців, суб'єктів господарювання, які надають послуги з посередництва у працевлаштуванні в Україні, здійснюють наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця, необхідні для виконання повноважень Держпраці України копії або витяги з документів, ведення яких передбачено законодавством про працю (у тому числі з питань, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Положення) та законодавством про зайнятість.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної інспекції з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» №100 від 11.02.2015 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці за переліком згідно з додатком, в тому числі і Управління Держпраці у Рівненській області.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011року №389, та з метою впорядкування організації та здійснення державного нагляду органами Державної інспекції України з питань праці, відповідно до Конвенцій Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08 вересня 2004 року №1985-IV, та №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 08 вересня 2004 року №1986-IV, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», пункту 4 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №386, наказом Міністерства соціальної політики України №390 від 02.07.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за №1291/21603, затверджено «Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів».

Відповідно до пункту 2 Порядку №390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці.

Пунктом 3 Порядку №390 передбачено, що позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Так, відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), підставою для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю), зокрема, є обґрунтоване звернення фізичної особи про порушення суб'єктом господарювання її законних прав. Позаплановий захід у цьому разі здійснюється тільки за наявності згоди центрального органу виконавчої влади на його проведення.

Як вбачається з матеріалів акту перевірки від 31.08.2016 перевіряючим у ході перевірки були виявлені порушення позивачем норм законодавства про працю, зокрема:

- ч.3 ст.115 КзПП України, ч.3 ст.24 Закону України «Про оплату праці», а саме: «розмір заробітної плати за першу половину місяця становить менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу працівника». Так, зокрема відповідно до розрахункового листа ОСОБА_3 (додаток №1) за вересень місяць 2015 року розмір заробітної плати за першу половину місяця становить менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку посадового окладу ОСОБА_3 - 500.00 гривень.»;

- ч.1 ст.116 КзПП України, а саме: «при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства не проводиться в день звільнення. Так, виплата всіх сум, що належали ОСОБА_3 від Управління при звільненні 30.09.2016, відповідно до наказу Управління від 30.09.2015 №633/04/к «Про звільнення ОСОБА_3 (додаток №2) була виплачена 05.10.2016 відповідно до платіжного доручення №464 від 05 жовтня 2015 року (додаток №3) та платіжної відомості №01.279 (додаток №4).»;

- ч.1 ст.117 КзПП України, а саме: «у разі невиплати в день звільнення всіх коштів працівнику не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, при звільненні ОСОБА_3 30.09.2015 виплата сум, що належали їй від підприємства здійснена 05.10.2015 (платіжної відомості №01.279 (додаток №5) без урахування середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.».

Допитана судом у якості свідка головний державний інспектор праці Управління Держпраці у Рівненській області Поліщук Л.В. зазначила, що виявивши у ході перевірки відповідні порушення відобразила їх у акті перевірки, при цьому детальніше зупинившись щодо обставин звільнення ОСОБА_3 та проведення відповідного розрахунку при звільненні.

З приводу чого суд зазначає, що правова оцінка обставинам звільнення ОСОБА_3 була надана у ході судового розгляду адміністративної справи №817/3203/15 у постанові Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016, та не становлять предмет доказування у даній справі.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою апеляційного суду Рівненської області від 22.11.2016 у справі №569/12213/16-п постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_4 - скасовано, а провадження по справі закрито за відсутністю події та складу правопорушення.

У ході судового розгляду даної справи судом апеляційної інстанції встановлено, що у діях ОСОБА_4, працюючої начальником управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення головним бухгалтером в Головному територіальному управлінні юстиції у Рівненській області, відсутній склад як і сама подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Так, апеляційним судом встановлено, що у відповідності з наказом ГТУЮ у Рівненській області №234/05 від 12.08.2015 року ОСОБА_3 була надана частина щорічної відпустки тривалістю 20 календарних днів з 25 серпня по 13 вересня 2015 року включно. У відповідності з чинним законодавством заробітна плата за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Відповідно до платіжних доручень №359 від 14.08.15, №360 від 21.08.15, №366 від 31.08.15 та платіжних відомостей до них заробітна плата за час щорічної відпустки була виплачена для ОСОБА_3 21 серпня 2015 року. Вищезазначене підтверджує також і розрахунковий лист за серпень 2015 року. Таким чином кошти за першу половину вересня (по 13 число включно) були виплачені для ОСОБА_3 ще у серпні.

Під час апеляційного розгляду, ОСОБА_4 пояснила, що роботодавець відповідно до ст. 115 КЗпП України нарахував аванс за першу половину вересня виходячи з наступних розрахунків: посадовий оклад працівника у вересні 2015 року становив 2453,00 грн., загальна кількість робочих днів - 22, працівником відпрацьовано 2 робочі дні до дня отримання авансу (14 та 15 вересня). У зв'язку з цим роботодавець зобов'язаний виплатити працівнику аванс за вересень 2015 року у розмірі не менше 223,00 грн. - тобто не менше оплати за фактично відпрацьований час (два дні) з розрахунку посадового окладу. Оскільки ОСОБА_3 за вересень 2015 року отримала 500 грн. авансу, то відповідно жодного порушення норм ст.115 КЗпП України не було.

Згідно приписів статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

ОСОБА_4 інкримінується саме порушення строків виплати при звільненні, тобто не проведення розрахунку саме в день звільнення. Як зазначено вище, ч.1 ст. 116 КЗпП України передбачена можливість для роботодавця виплатити всі належні працівнику суми і не в день звільнення. Це випадки, коли працівник не працював в день звільнення. Як вбачається з акту перевірки ОСОБА_3 не працювала у день звільнення (листок непрацездатності серія АГИ №132695). Окрім того, ГТУЮ у Рівненській області самостійно здійснило виплату усіх сум, належних ОСОБА_3, а отже і не порушило вимог статті 116 КЗпП України.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №817/3203/15, що підтверджено ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року, визнано незаконним звільнення ОСОБА_3 та зобов'язано поновити її на роботі. Таким чином, відсутність самого факту звільнення виключає застосування статей 116 та 117 КЗпП України.

Окрім того, до моменту фактичного проведення перевірки ГТУЮ у Рівненській області виплатило середній заробіток для ОСОБА_3 за жовтень 2015 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вищенаведене вказує на відсутність ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, що в свою чергу вказує на відсутність події та складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до п.7 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390, за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

За таких обставин, враховуючи норми ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутність власне самої події правопорушень, зазначених у акті перевірки позивача, виключає можливість застосування до позивача будь-яких наслідків, у тому числі винесення припису про усунення виявлених порушень. Відтак, спірний припис №14П/04-15/14А від 31.08.2016 підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

В частині вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування 14А/04-15 Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову у цій частині та зазначає наступне.

Акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання, в той час як дії, пов'язані з включенням до акта висновків, є обов'язковими, проте самі висновки такими не є.

Обов'язковою ознакою дій суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені в акті, не породжують обов'язкових юридичних наслідків та можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта.

Таким чином, акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення в ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Такі ж висновки Вищого адміністративного суду України покладені в основу мотивів для відмови у задоволенні позову у постанові від 12.03.2013 та відповідають правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 10 вересня 2013 року №21-237а13.

Враховуючи те, що перевірка позивача відбулась, а посадові особи відповідача були допущені до її проведення, висновки перевірки знайшли відображення у акті перевірки 14А/04-15, на підставі якого було прийнято оспорюваний у даній справі припис, який наразі скасований судом, то вказані обставини вичерпали себе, а захист порушеного права позивача за таких обставин не потребує застосування додаткових механізмів, оскільки наслідки відповідних дій контролюючого органу вже настали та суд надав їм належної правової оцінки та вжив належних та достатніх заходів щодо захисту порушеного права позивача.

Отже, відповідні позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування 14А/04-15 Головного територіального управління юстиції у Рівненській області задоволенню не підлягають як такі, що не будуть мати наслідком відновлення порушених прав позивача самі по собі.

За наведених обставин позов підлягає до задоволення частково.

Згідно з ч.3 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин, відповідно до обсягу задоволених позовних вимог на користь позивача підлягає присудженню 689,00 грн. судового збору.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати припис Управління Держпраці у Рівненській області №14П/04-15/14А від 31.08.2016 у відношенні Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь позивача Головного територіального управління юстиції у Рівненській області за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області судовий збір у розмірі 689,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Махаринець Д.Є.