Справа № 363/536/17
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-07-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 363/536/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тетервак Н.А.
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київській області на постанову Іванківського районного суду Київської області від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до Іванківського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області (далі - Відповідач) про визнання дій Відповідача щодо припинення виплати пенсії протиправними; зобов'язання Відповідача провести перерахунок невиплаченої пенсії та стягнути на користь Позивача неотриману пенсію за період з 01.04.2015 року по 01.02.2017 року включно у сумі 75827,55 грн; зобов'язання Відповідача нараховувати пенсію у подальшому відповідно до Закону.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 06 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково: ОСОБА_2 поновлено строк звернення до суду; визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії з 1 червня 2015 року протиправними; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської поновити виплату ОСОБА_2 пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 червня 2015 року. Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов'язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно з ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач з 19 листопада 2002 року по даний час працює суддею Вишгородського районного суду Київської області.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області як працюючий пенсіонер. Пенсія була призначена за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру»; після досягнення 55-ти річного віку, тобто з 19.05.2012 року пенсія автоматично розмежувалась на отримання пенсії за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 1315,07 грн. та за Законом України «Про прокуратуру» - 1981,78 грн.

Пенсійним органом з 01.04.2015 року Позивачу припинено виплату пенсії як працюючому пенсіонеру.

25.11.2016 року Позивач звернулася до Відповідача із заявою про надання роз'яснення щодо підстав припинення виплати пенсії.

30 листопада 2016 року Відповідачем надано роз'яснення, що відповідно до п.1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII та п.29 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII призначені пенсії тимчасово не виплачуються у період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року відповідно.

Так, згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VIII), яким внесено зміни в ч.15 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають права на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

Особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, посада судді з 1 червня 2015 року не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та довічного щомісячного грошового утримання на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», у зв'язку з чим, передбачені ч.1 ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 01 червня 2015 року перешкоди для виплати вказаної пенсії були відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що виплата пенсії Позивачу, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 липня 2016 року у справі №К/800/11920/16.

Однак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції проте, що позов підлягає задоволенню, починаючи з 01 червня 2015 року з огляду на таке.

При цьому, суд першої інстанції поновив строк звернення до суду з адміністративним позовом, посилаючись на те, що поважною причиною пропуску строку є суперечливість законодавства та судової практики у питанні припинення виплати пенсії суддям, а незаконність припинення виплати пенсії встановлена постановою Верховного Суду України від 24 травня 2016 року.

Позивач звернулась до Відповідача із заявою 25 листопада 2016 року, а з позовом до суду 09.02.2017 року, а тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про поновлення строку звернення до суду, оскільки зазначена причина не є поважною.

Відтак, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з 25 листопада 2016 року, тобто з урахуванням дати звернення до пенсійного органу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 листопада 2015 року у справі №687/561/15-а.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Позивач з адміністративним позовом звернулася до суду 09.02.2017 року, а тому позовні вимоги за період з 01 червня 2015 року по 08.08.2016 року слід залишити без розгляду з врахуванням вимог ст.ст.99, 155 КАС України, оскільки названа причина пропуску строку звернення до суду не може бути визнана поважною.

У задоволенні решти позовних вимог щодо поновлення виплати припиненої пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 09.08.2016 року до 24 листопада 2016 року та стягнення неотриманої пенсії у розмірі 75827,55 грн необхідно відмовити з названих вище підстав.

За приписами ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб»єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб»єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений Позивачем при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 758,27 грн підлягає стягненню частково у розмірі 640, 00 грн як сума судового збору за подання позову нематеріального характеру.

Оскільки Пенсійний фонд від сплати судового збору звільнений, судовий збір стягнути з держави.

Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

За приписами п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Вишгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київській області задовольнити частково.

Постанову Іванківського районного суду Київської області від 06 квітня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову такого змісту.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської області щодо припинення виплати пенсії протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Вишгородському районі Київської поновити ОСОБА_2 виплату пенсії за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 25 листопада 2016 року.

Позовні вимоги за період з 01 червня 2015 року до 08 серпня 2016 року залишити без розгляду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з державного бюджету України судові витрати на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: індекс 07300, АДРЕСА_1, (відомості про ідентифікаційний номер у матеріалах справи відсутній) по сплаті судового збору в розмірі 640, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Постанова складена в повному обсязі 21 липня 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Костюк Л.О.