Справа № 817/531/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2017 року м. Київ К/800/40721/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2013р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2013р. у справі за позовом ОСОБА_4 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області, третя особа - управління Пенсійного фонду України в Корецькому районі Рівненської області про визнання неправомірними дій щодо визначення заробітної плати, з якої обчислюється пенсія, зобов'язання внести зміни в довідку,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірними дій; зобов'язання внести зміни у довідку від 21.05.2012р. №5/596, в якій збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження, оплату праці за дні роботи в зоні відчуження та загальну суму заробітку, з якого обчислюється пенсія, визначити відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. №207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища», постанови НКП СРСР від 02.04.1930р. №142 «Про середній заробіток і оплату за неповний місяць»; в графу довідки «доплата за роботу у святкові та вихідні дні» внести доплату за роботу у вихідні дні в подвійному розмірі.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2013р., яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2013р., позов задоволено.

Визнано неправомірними дії відповідача щодо визначення заробітної плати позивача відповідно до наказу від 31.12.2007р. №499 з моменту винесення довідок від 27.01.2012р. №5/54 та від 21.05.2012р. №5/596.

Зобов'язано відповідача внести зміни у довідку від 21.05.2012р. №5/596, шляхом відображення в ній визначеного збереженого середнього заробітку позивача за дні роботи в зоні відчуження, оплати праці за дні роботи в цій зоні відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Украпрофради від 10.06.1986р. №207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобігання забрудненню навколишнього середовища» та постанови НКП СРСР від 02.04.1930р. №142 «Про середній заробіток і оплату за неповний місяць», з урахуванням того, що доплата за роботу у вихідні дні проводиться у подвійному розмірі.

З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Згідно частини четвертої статті 15 цього Закону видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

В ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач належить до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 4).

У період роботи з 27.08.1986р. по 26.09.1986р. позивач працював у зоні відчуження на посаді заступника начальника відділу управління Міністерства внутрішніх справ у Рівненській області з посадовим окладом 322 крб. (а.с. 5-6).

Позивач не погоджується з довідками, виданими управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області від 27.01.2012р. №5/54 (а.с 5) та від 28.05.2012р. №5/596 (а.с. 6), оскільки в них не зазначається оплата праці за 4 вихідні дні.

Внаслідок включення в довідки безоплатних трудових днів, йому неправильно була обчислена пенсія.

Згідно вказаних довідок оплата за роботу в зоні відчуження проводилася за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами) з урахуванням зони безпечності, і провадилась виходячи з установленого у зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-денного робочого тижня.

При цьому, відповідач відмовився включати в довідки заробітну плату у вихідні та святкові дні, посилаючись на положення Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007р. №499 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008р. за №205/14896), згідно яких при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата, а тому, за твердженням відповідача, підстави для визначення середньомісячного заробітку за роботу в зоні відчуження з розрахунку робочих днів відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що при визначенні збереженого середнього заробітку слід також враховувати пункт 9 абзацу 5 роз'яснення Міністерства праці та соціального захисту населення від 24.04.1997р. №06-1635 та керуватися пунктами 1 і 5 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986р. №207-7, розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986р. №1031 «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС», врахувавши при цьому пункти 1, 3, 10 (у частині, що стосується органів внутрішніх справ) роз'яснення Міністерства праці та соціального захисту населення від 24.04.1997р. №06-1635, а саме: визначення середньоденного заробітку діленням останнього місячного посадового окладу + окладу за спеціальне звання на число робочих днів відповідно у серпні та вересні 1986 року при 6-денному робочому тижні, а місячний заробіток - шляхом множення денного середнього заробітку на кількість (5 у серпні та 26 у вересні) днів, відпрацьованих в зоні відчуження, врахувавши при цьому те, що вихідні дні «неділя» оплачувалися у подвійному розмірі.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними, оскільки факт роботи позивача у період з серпня по вересень 1986 року у зоні відчуження належним чином підтверджений первинними документами і не заперечується відповідачем, наказом управління внутрішніх справ виконкому Рівненської обласної ради народних депутатів від 04.12.1986р. №0109 визначено кратність розміру його заробітку, робота у вихідні дні, які припали на період роботи позивача у серпні та вересні 1986 року, повинні бути враховані при видачі спірних довідок та оплачені в подвійному розмірі, а тому суди обґрунтовано прийняли рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами правильно встановлено обставини справи та ухвалені рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Рівненській області відхилити, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.03.2013р. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.07.2013р. у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець