Справа № 336/3192/17
Суддя: Жупанова І. Б.
Дата ухвалення: 2017-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/3192/17
пр. № 2-а/336/328/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, який діє як адміністративний суд, у складі судді Жупанова І.Б., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

13.06.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку їй пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, (2014, 2015 та 2016 рр.), та зобов'язати Шевченківське об'єднане УПФУ м. Запоріжжя розрахувати їй пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки зрахувати України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, з 10 травня 2017 року, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Позивач посилається на те, що вона перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 2006 року, проте продовжила працювати та працювала до 09.02.2017 року. З 10.05.2017 року позивач набула право на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та 12.05.2017 року звернулась до Шевченківського об'єднаного УПФУ м. Запоріжжя з заявою про призначення їй пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 3 роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії.

Але Обєднаним Шевченківським УПФУ м. Запоріжжя позивача було фактично переведено з пенсії, призначеної у відповідності до ЗУ «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком у відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при нарахуванні пенсії за віком було взято показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік ( абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» при переході з одного виду пенсії на інший). Оскільки позивач отримала відмову в розрахунку їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки від 25 травня 2017 № 86/В-1, вона звернулась до суду із вказаним позовом.

Відповідач - Шевченківське об'єднане УПФУ м. Запоріжжя надало до суду заперечення проти позовної заяви, в яких просить суд вимоги позивача щодо визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання вчинення дій залишити без задоволення у зв'язку із тим, що ОСОБА_1 за її особистою заявою з 2006 року було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти відповідно до пункту «е» статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». 12 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з переходом з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Звертаючись до УПФУ з заявою про призначення пенсії за вислугою років, ОСОБА_1 використала своє право первинного призначення пенсії по Україні, а тому просить суд відмовити в позові ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.06.2017 р. було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у скороченому провадженні у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України.

У відповідності до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, у разі недостатності повідомлених позивачем обставин або якщо за результатами розгляду поданого відповідачем заперечення суд прийде до висновку про проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу за загальними правилами цього Кодексу, про що постановляє ухвалу.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у зв'язку із наступним.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак, є підставою для задоволення адміністративного позову.

Статтями 71-72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України м. Запоріжжя, з 2006 року їй призначено пенсію у відповідності до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за вислугою років, як працівнику освіти.

Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжувала працювати та працювала до 09 лютого 2017 року. Позивач звернулась до відповідача із заявою від 12.05.20017 року про призначення їй пенсії за віком, оскільки вона набула такого права з 10 травня 2017 року.

Шевченківським об'єднаним управлінням пенсійного фонду України м. Запоріжжя листом від 25 травня 2017 року їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідності до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки, як вважає Шевченківське об'єднане управління пенсійного фонду України с. Запоріжжя, вона вже отримує пенсію, призначену відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії розраховано відповідно до вимог Закону №1058 - ІV.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-ІV, за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IVзаробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IVвстановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулась вперше.

Також суд зазначає, що після призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 продовжувала працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Крім того, відповідно до Постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 29 листопада 2016 року, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV. Проте, коли було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV особа звертається вперше, при розрахунку пенсії застосовується частина третя статті 45 Закону № 1058-ІV.

Згідно з ч.2 ст.161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний врахувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу. За приписами частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Крім того, оскільки за призначенням пенсії позивач звернулася 12.05.2017 року, тобто в 3-місячний термін з дня досягнення пенсійного віку, який настав 10.05.2017 року, тому суд вважає, що слід визнати неправомірними діями відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком з 10.05.2017 року.

П. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до квитанції, яка міститься в матеріалах справи, позивачем сплачено 640,00 грн. судового збору на рахунок Державного бюджету України в особі Управління ДКСУ в Шевченківському районі міста Запоріжжя Запорізької області. Тож, ця сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок Державного бюджету України.

У відповідності до ч. 1 ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць, у зв'язку з чим прошу суд допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 26, 40, 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 159-163, 183-2, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, (2014, 2015 та 2016 рр.).

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя розрахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки зрахувати України за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, з 10 травня 2017 року, забезпечити її виплату та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжяна користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, судові витрати у виді судового збору за подачу адміністративного позову в розмірі 640,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення в межах стягнення за один місяць.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду.

Суддя І.Б. Жупанова

12.07.17